ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/20398/16                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 березня 2020 року                                                                        м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:                                        	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.,	
за участю секретаря:	Закревської І.Л.,	
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області, Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає в порушенні строків та у тривалому не виконанні Виконавчого листа виданого Радомишльським районним судом Житомирської області від 19.06.2012 № 2-а-835/2011 про примусове виконання постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.06.2011 у справі № 2-а-835/2011;
- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити дії щодо негайного виконання Виконавчого листа виданого Радомишльським районним судом Житомирської області від 19.06.2012 № 2-а-835/2011;
- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з 29.03.2016 до моменту виконання Виконавчого листа виданого Радомишльським районним судом Житомирської області від 19.06.2012 № 2-а-835/2011;
- зобов`язати Державну казначейську службу України подати до суду звіт щодо виконання Виконавчого листа виданого Радомишльським районним судом Житомирської області від 19.06.2012 № 2-а-835/2011 протягом одного місяця з дня винесення постанови у цій справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в порушенні строків та тривалому невиконанні виконавчого листа, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області від 19.06.2012 № 2-а-835/2011.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, залишеним без змін, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року, позов задоволено частково.
Зобов`язано Державну казначейську службу України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 37567646) відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми в розмірі 40 309 грн 69 коп., починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання виконавчого листа від 19.06.2012 № 2-а-835/2011.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2020 року скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду на новий судовий розгляд.
Суд касаційної інстанції вказав, що судом апеляційної інстанції не були досліджені обставини та не враховано, що держава встановлює тримісячний строк для перерахування коштів стягувачу виключно за судовими рішеннями про стягнення коштів з державного органу. При цьому, компенсація, передбачена Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та пунктом 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 може нараховуватися виключно за несвоєчасне перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів. Рішення суду по справі №2-а-835/2011 не пред`являлось стягувачем до органу Казначейства, а надійшло від Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на виконання вимог Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. У вказаному пакеті документів відсутня ухвала про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення коштів з боржника, тобто, вказане рішення суду має зобов`язальний характер. На аналогічні обставини скаржник посилався і в апеляційній скарзі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку частини 4 статті 229 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.06.2011 по справі № 2-а-835/2011 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Радомишльської районної державної адміністрації на бездіяльність відповідача щодо перерахунку   та виплати недоотриманої пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, - задоволено повністю.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2012 вказане рішення суду першої інстанції змінено, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області щодо невиплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними;
- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому в наслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ої групи, що пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірах, передбачених статтею 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07.12.2010 по 22.07.2011 з урахуванням отриманих коштів.
19.06.2012 Радомишльським районним судом Житомирської області виданий виконавчий лист у справі № 2-а-835/2011.
На виконання рішення суду та у відповідності до виконавчого листа у справі № 2-а-835/2011 Управлінням Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2010 по 22.07.2011 та нараховано доплату в сумі 40309 грн 69 коп.
Згідно листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 28.12.2015 матеріали виконавчого провадження по справі № 2-а-835/2011 відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантуються державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, прийнято до обліку та включено до Першої черги задоволення вимог за № 49737954.
На підставі акта прийому-передачі вищезгаданий пакет документів був переданий до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області у квітні 2016 року.
Виконавчий лист надійшов та зареєстрований в органі казначейства 08.04.2016 та взятий з цієї дати на облік.
Вважаючи таку бездіяльність Державної казначейської служби України, щодо невиконання постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.06.2011 у справі № 2-а-835/2011 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.  
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, а особливості їх виконання встановлено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів і зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація, юридична особа.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною першою статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У відповідності до вимог статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи видані судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень підлягають примусовому виконанню у разі відмови боржника добровільно його виконати.
Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень, згідно положень статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", покладається на органи державної виконавчої служби.
Згідно з пунктом 3 розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом (1 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних і соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Відповідно до статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Законами Про Державний бюджет України щорічно передбачаються кошти для погашення вказаної заборгованості.
Абзацом другим підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень.
Механізм і повноваження з виконання рішень суду щодо стягнення (безспірного списання) коштів з державних органів встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (надалі також - «Порядок №845»).
Пунктом 3 Порядку №845 визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.
У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Положеннями пункту 4 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства, зокрема, забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання. Також органи Казначейства розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.
Рішення, якими зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти (далі - «рішення зобов`язального характеру»), які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року, подаються до органу державної виконавчої служби відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року №440 (далі - «Порядок №440»).
Відповідно до пункту 3 Порядку №440 такі рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.
Пунктом 8 Порядку №440 визначено, що рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; друга черга - рішення, пов`язані з трудовими правовідносинами; третя черга - інші рішення.
За приписами пункту 13 Порядку №440 передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.
Згідно з пунктом 14 Порядку №440 до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом.
Відповідно до пункту 15 Порядку №440 передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання.
Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості та передаються органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, в паперовому та електронному вигляді.
Відповідно до пункту 18 Порядку №440 у разі коли органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, виявлено невідповідність переданих органом державної виконавчої служби рішень або документів вимогам цього Порядку після підписання акта приймання-передавання, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надсилає органу державної виконавчої служби повідомлення про усунення недоліків.
Після усунення недоліків орган державної виконавчої служби не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості із супровідним листом, в якому зазначається акт приймання-передавання, яким здійснювалася передача рішень.
Згідно з пунктом 19 Порядку №440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (пункт 20 Порядку №440).
Статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
З аналізу наведених норм вбачається, що виконання рішень суду саме про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладено на Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, із визначенням тримісячного строку виконання вказаних рішень. При цьому, виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не зобов`язального характеру.
Тож, вказані норми встановлюють право на отримання компенсації виключно у разі несвоєчасного перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів, в той час як виконавчий лист у даній справі містить вимоги зобов`язального характеру.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається факт звернення державного виконавця органу державної виконавчої служби із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Радомишльського районного суду Житомирської області чи винесення названим ухвали про зміну способу і порядку виконання зазначеного рішення у справі №2-а-835/2011.
Водночас, відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.
Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.
З такою нормою Бюджетного кодексу України кореспондується пункт 3 Порядку №845, а саме: рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).
З цих підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, що виплата на користь позивачки здійснена шляхом стягнення, оскільки фактично була здійснена шляхом погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми відповідно до Порядку №440 за рішенням суду у справі №2-а-835/2011, що має зобов`язальний характер.
Законодавець при прийнятті Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» й інших нормативно-правових актів розмежував види рішень, виконання яких гарантується державою, а саме:
- рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є зокрема, державний орган;
- рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є зокрема, державний орган.
Відтак, суд першої інстанції помилково зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах повинен був дотримуватися вимог Порядку №845.
Помилковість такої позиції випливає із самого Порядку №845, а саме пункту 1, де чітко вказано, що цей порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевих бюджетів або боржників.
Тобто Порядок №845 регулює механізм примусового виконання рішень, які віднесені до категорії рішень про стягнення коштів. В той же час, постанова Радомишльського районного суду Житомирської області у справі №2-а-835/2011 належить до рішень зобов`язального характеру.
У відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
З огляду на викладене, законодавець визначив, що примусове виконання категорії судових рішень зобов`язального характеру регулюється Законом України «Про виконавче провадження».
Надалі, враховуючи велику кількість прийнятих аналогічних рішень і неспроможність Пенсійного фонду України їх виконати, саме для виконання певної категорії судових рішень зобов`язального характеру було прийнято Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року №440.
Саме Порядок №440 визначає механізм обліку, інвентаризації і погашення заборгованості по виконавчих документах і судових рішеннях зобов`язального характеру, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
До того ж необхідно зазначити, що Порядок №440 не встановлює строки погашення заборгованості за такими рішеннями, а лише черговість виконання за датою їх надходження.
Крім того, відповідно до пункту 10 Порядку №440 (у редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), якщо рішенням зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов`язаний повідомити відповідальну особу протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.
На підставі пункту 13 Порядку №440 виконавчою службою передано до органу казначейської служби пакет документів для погашення заборгованості.
У відповідності до пункту 20 Порядку №440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Тим самим, Державна казначейська служба України відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання судових рішень, у порядку черговості надходження таких документів і у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВ 3504040.
Зазначене відповідає принципу справедливості і забезпечує рівні права осіб, що звертаються із заявами на одержання коштів Державного бюджету України за рішеннями судів.
Згідно наказу Державної казначейської служби України «Про затвердження Порядку здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» від 19 жовтня 2015 року №295 (далі - «Наказ №295») Головне управління Державної казначейської служби України здійснює облік і зберігання вказаних виконавчих документів до настання їх черги для виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Заходи щодо виконання судових рішень, які гарантовані державою".
У той же час, у відповідності до вимог Наказу №295 безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється Державною казначейською службою України.
Отже, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладено на Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів із визначенням тримісячного строку виконання вказаних рішень. А виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не за виконання рішення зобов`язального характеру.
Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 лютого 2020 року у справі №826/14322/17.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в задоволеній частині позовних вимог.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.
2.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та в цій частині прийняти нове рішення.
3.          Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми в розмірі 40 309 грн 69 коп., починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання виконавчого листа від 19.06.2012 № 2-а-835/2011.
4.          В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, встановлені статтями 328-329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2020 року.	
 	 	
Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	Я.Б. Глущенко	
 	 О.Є. Пилипенко