ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №265/5263/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23083/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови, про визнання дій та бездіяльності неправомірними та про зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Казначеєва Е.Г. (головуючий), Василенко Л.А., Гайдара А.В.
І. Суть спору та історія справи
1. ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просив:
1.1. скасувати постанову відповідача про зупинення виконавчого провадження від 01.09.2016 ВП № 51532129 головного державного виконавця Косаревої І.В.;
1.2. визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виконання в розумні строки постанови Вищого адміністративного суду від 16.01.2014.
1.3. визнати протиправними дії державного виконавця щодо зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження від 04 серпня 2016 року невірної дати звернення заявника із заявою про примусове виконання 30 червня 2016 року. 

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїми діями свідомо не виконує постанову Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року. Раніше з різних підстав відмовляв у відкритті виконавчого провадження, відкривши його 04 серпня 2016 року, 01 вересня 2016 прийняв постанову про зупинення виконавчого провадження через необхідність отримання роз`яснення рішення суду. Таку постанову про зупинення виконавчого провадження позивач вважає незаконною та такою, що направлена на затягування виконання рішення суду, так як рішення є чітким і зрозумілим. З цих підстав позивач просить постанову скасувати, а також визнати дії державного виконавця протиправними, як такі що перешкоджають виконанню рішення суду у розумні строки.
3. Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. 
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Постановою Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року у справі К/9991/27583/12, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як інваліду війни І групи, відповідно до  статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року. В решті позовних вимог відмовлено.
5. 24 лютого 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист №2-а-78/11, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, як інваліду війни першої групи відповідно до  ст.22 Закону України «Про забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року.
6. 28 березня 2014 року позивач звернувся з заявою про виконання виконавчого документа по справі №2-а-78/11 та долучив виконавчий лист.
7. 11 квітня 2014 року, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову по виконавчому провадженні №42811422 про відкладення провадження виконавчих дій до 25 квітня 2014 року через відсутність підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.
8. 07 листопада 2014 року державним виконавцем відділу винесено постанову по виконавчому провадженні №42811422 про    повернення виконавчого документа    стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 07 листопада 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів ( зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. В постанові зазначено про надіслання її    стягувачу.
9. 25 листопада 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області видано дублікат виконавчого листа №2-а-78/11, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, як інваліду війни першої групи відповідно до  ст.22 Закону України "Про забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року.
10. 01 грудня 2015 року позивачем спрямовано виконавчий лист разом із заявою про виконання до ГУ ГВС в Донецькій області.
11. 17 грудня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49659451 по виконавчому листу №2-а-78/11, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області 25 листопада 2015 року у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
12. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2016 року у справі    № 265/11/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17 грудня 2015 року по виконавчому провадженню №49659451.
13. 04 серпня 2016 року на підставі судових рішень відповідачем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 51532129 на підставі виконавчого листа № 2-а-78/11 виданого 25.11.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя.
14. Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено до відповідача лист від 30.08.2016 «Щодо виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 51532129», в якому боржник повідомив про виконання рішення та здійснення перерахунку позивачу пенсії з 01.11.2010 по 23.07.2011. На підставі чого просив прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.
15. 01 вересня 2016 року відповідачем прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження № 51532129 на підставі п.1 ч.1 ст.  38, ст.  39 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтуванні зупинення відповідачем зазначено, що 01.09.2016 року державним виконавцем відділу скеровано до Вищого адміністративного суду України заяву про роз`яснення виконання рішення суду.
16. Позивач, вважаючи вказану постанову державного виконавця незаконною, звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
17. Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя постановою від 29 вересня 2016 року позовні вимоги задовольнив частково.
17.1. Скасував постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зупинення виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року по виконавчому провадженню № 51532129;
17.2. Визнав протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не вчинення дій, направлених на сприяння у виконання рішення суду у розумні строки.
17.3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
18. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова про зупинення виконання рішення суду порушує принцип виконання рішення у розумні строки, а тривала бездіяльність та дії відповідача щодо не вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення, є протиправними та такими, що направлені на порушення розумних строків виконання судового рішення.
19. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 25 січня 2017 року скасував постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 вересня 2016 року та ухвалив нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовив.
20. Таке рішення апеляційного суду ґрунтується на тому, що, враховуючи стислі строки здійснення виконавчого провадження та наявність обставин, які ускладнювали виконання рішення, у відповідача було наявні об`єктивні причин для винесення постанови про зупинення виконавчого провадження.
IV. Касаційне оскарження 
21. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
22. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що відповідач своїми діями свідомо не виконує та затягує виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року.
23. Відповідач своїм правом подати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до  статті 338 КАС України  не перешкоджає касаційному перегляду справи.
V. Нормативне регулювання
24. Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
25. Згідно з частиною третьою  статті 2 КАС України  (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед  законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
26. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано  Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV  (який діяв на час спірних правовідносин; далі - Закон № 606-XIV).
27.  Відповідно до  статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
28. Згідно з частиною першою  статті 6 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до  закону  і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
29. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша    статті 11 Закону № 606-XIV).
30. Відповідно до пункту 8 частини третьої  статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»  державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, про видачу дубліката    виконавчого документа,    про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.
31. Відповідно до п. 1 частини першої  статті 19 Закону № 606-XIV, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в  статті 17 цього Закону.
32. Частиною другою  статті 17 Закону № 606-XIV  визначено, що відповідно до цього  Закону  підлягають виконанню державною виконавчою службою, у тому числі, такі виконавчі документи виконавчі листи, що видаються судами.
33. Частиною 2  статті 25 Закону N 606-XIV  передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
34. Відповідно до частини другої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про    відкриття виконавчого    провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний    строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення    виконавчого провадження на період проведення експертизи чи    оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа    на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. 
35. Відповідно до частини 1 та 4  статті 34 Закону № 606-XIV, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов`язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз`яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.
36. Пунктом 1 частини першої  статті 38 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець має право зупинити виконавче провадження  у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.
37. Відповідно до частини четвертої  та п`ятоє статті 39 Закону № 606-XIV протягом строку, на який виконавче провадження    зупинено, виконавчі    дії    не    провадяться.
Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження,    державний виконавець протягом трьох днів з    моменту,    коли йому    стало    про це відомо,    зобов`язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за    власною    ініціативою або    за заявою стягувача.    Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.
VІ. Позиція   Верховного Суду
38.  Відповідно до частини першої  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі також - «КАС України») суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
39. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга  статті 341 КАС України).
40.  Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
41. Судами попередніх інстанцій встановлено, що обставиною, яка зумовила зупинення виконавчого провадження, було звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, що підлягає виконанню, як це передбачено приписами пункту 8 частини третьої  статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»  .
42. Як вбачається, з заяви відповідача про роз`яснення рішення, відповідачу було незрозуміло рішення в частині визначення кінцевої дати періоду здійснення перерахунку. Зазначена заява була обґрунтована тим, що Головне УПФУ в Донецькій області листом від 30.08.2016 повідомило про виконання рішення та здійснення перерахунку позивачу пенсії з 01.11.2010 по 23.07.2011. З тексту рішення зрозуміло, що період, за який стягувачу повинно бути здійснено перерахунок є кінцевим, проте, у резолютивній частині постанови зазначено тільки початкову дату без зазначення кінцевої. Відповідач зазначив, що відсутність кінцевої дати унеможливлює визначення суми грошових коштів, яка підлягає виплаті стягувачу   
43. При цьому, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, Законом № 606-XIV встановлено чіткі строки здійснення виконавчого провадження державним виконавцем, а саме, як було зазначено вище, у відповідності до вимог  статті 30 Закону № 606-XIV  строк здійснення виконавчого провадження за вищевказаним рішенням немайнового характеру становить - два місяці.
44. З огляду на викладене та на стислі строки здійснення виконавчого провадження, наявність обставин, які ускладнювали виконання рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій щодо правомірності дій т державного виконавця та обґрунтованості зупинення виконавчого провадження ВП № 51532129.
45. Посилання скаржника на свідоме затягування державним виконавцем постанови Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року є безпідставними, оскільки стосуються інших подій, що передували вікриттю виконавчого провадження, в рамках якого оскаржується постанова про зупинення виконавчого провадження від 01.09.2016 ВП № 51532129. Так, зокрема,  як було зазначено вище, 07 листопада 2014 року державним виконавцем відділу винесено постанову по виконавчому провадженні №42811422 про    повернення виконавчого документа    стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, вказана постанова не була оскаржена позивачем та є чинною.
46. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
47. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
48. Згідно із  статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
49. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
VI. Судові витрати
50. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  341,  343,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі № 265/5263/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                            О. В. Калашнікова