Ухвала
17 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 761/30040/16-ц
провадження № 61-7099св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є.В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 про залучення правонаступників у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 про визнання права власності, визнання договорів недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 , подану адвокатом Мітюріним Сергієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3256.
У лютому 2017 року  ОСОБА_6  звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору дарування квартири від 26 жовтня 2011 року удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, визнання укладеним договору припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 26 жовтня 2011 року.
В новій редакції позовної заяви, поданої у березні 2017 року, позивач просила визнати  за  нею  право  власності  на  Ѕ  частину квартири АДРЕСА_1 , визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири від 02 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г. Ю., за реєстровим номером 1265, та договір купівлі-продажу квартири від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П., за реєстровим номером 10248.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року відмовлено у задоволені первісного та зустрічного позовів.
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року - без змін.
05 квітня 2019 року ОСОБА_5 через адвоката Мітюріна С. О. подала касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
До Верховного Суду ОСОБА_1 подана заява про залучення до участі у справі у якості правонаступників відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Клопотання мотивовано тим, що квартира щодо якої виник спір  ОСОБА_1 була продана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вважає, що відбулась заміна сторони в порядку універсального правонаступництва, передбаченого статтею 178 ЦК України.
11 листопада 2019 року до Верховного Суду адвокатом Кидаловим І. М. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана заява про заміну відповідача ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Мотивує заяву тим, що на підставі договору купівлі-
продажу квартири від 30 жовтня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відбулось правонаступництво.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
За змістом статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну правонаступником з наданням йому статусу правонаступника сторони у справі.
Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво.
Універсальне (повне) правонаступництво наступає у випадку смерті сторони, припинення юридичної особи, яка є стороною у справі. У цих випадках спадкоємець громадянина, правонаступник юридичної особи стає стороною в матеріальних правовідносинах, а отже, і процесуальним правонаступником у цивільній справі.
Сингулярне (часткове) правонаступництво настає у випадку уступки вимоги, переведення боргу або прийняття боргу на себе. Тут правонаступництво в матеріальних правовідносинах визначає процесуальне правонаступництво.
 
Таким чином, заміна суб`єктів матеріальних правовідносин можлива внаслідок смерті громадянина, який був суб`єктом правовідносин; припиненні юридичної особи; уступки права чи взяття на себе обов`язку іншої особи. 
Беручи до уваги вище викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо заміни відповідача у справі правонаступниками, а твердження заявників, якими вони обґрунтовують свої вимоги є помилковими, оскільки укладення договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 не є правонаступництвом. 
Керуючись статями 55, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поданої представником ОСОБА_4 про залучення до участі у справі у якості правонаступників відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:	Є. В. Петров  	
 	С. Ю. Мартєв  	
 	В. М. Сімоненко