Дата документу 25.05.2020 Справа № 334/1709/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 334/1709/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/1284/20                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Полякова О.З.
                       Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «МетаБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИВ

В березні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «МетаБанк», третя особа Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення майна з під арешту.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.01.2008 року ним було придбано та поставлено на облік транспортний засіб ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_3 , універсал, двигун № НОМЕР_4 , ідентифікатор НОМЕР_5 .

Зазначений автомобіль було придбано за кредитні кошти ПАТ «МетаБанк» згідно кредитного договору №918700751309А від 24.01.2008 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПАТ «МетаБанк» звернувся до суду з позовом до нього про дострокове стягнення кредитних коштів.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №2/337/686/2013 від 05.11.2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто в солідарному порядку всю суму заборгованості за вказаним вище кредитним договором у розмірі 15416,03 грн.
Вказана сума заборгованості була погашена ним в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Піхотенко А.С. № 45061763 від 17.03.2015 року про припинення розшуку ТЗ ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що сума боргу за виконавчим документом №2/337/686/2013, виконавчий збір та витрати стягнуто в повному обсязі.
Проте, на належний йому транспортний засіб, на теперішній час накладено два арешти: застава ТЗ, вих.№1038 від 25.01.2008р; заборона відчуження чи реєстрації вих.№25352 від 30.10.2014р. 
Він звертався з заявою до ПАТ «МетаБанк» про звільнення належного йому транспортного засобу з під арешту, проте отримав відмову, мотивовану тим що у позивача існує заборгованість, яка викликана різницею між сумою, яка була погашена, згідно рішення суду та курсом валют, який зріс за час його виконання, проте до суду з такою вимогою у встановленому законом порядку вони не зверталися, а арешт зняти не вправі.
Також звертався з заявою до Хортицький ВДВС про звільнення належного йому транспортного засобу з під арешту, проте отримав відмову, мотивовану тим що по закритому виконавчому провадженню вони не вправі проводити ніяких виконавчих дій чи виносити будь-які додаткові постанови.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, зняти арешт з транспортного засобу ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_3 , універсал, двигун № НОМЕР_4 , ідентифікатор НОМЕР_5 , який належить йому на праві власності у зв`язку із виконанням зобов`язань перед кредитором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 року позов задоволено.
Знято арешт з транспортного засобу ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_3 , універсал, двигун № НОМЕР_4 , ідентифікатор НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), накладеного на користь ПАТ «МетаБанк» (який є правонаступником АБ «Металург»), ЄДРПОУ 20496061, 69006, місто Запоріжжя, проспект Металургів, 30) згідно постанови державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції по ВП№45061763 за виконавчим документом №2/337/686/2013 виданим 30.12.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МетаБанк» 15416,03 гривень,

Вилучено запис про обтяження, який зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 6461168 від 25.01.2008 року, із відповідними змінами від 24.01.2013 року Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (правонаступником якого є Запорізька філія державного підприємства «Національні інформаційні системи»), на підставі договору застави № 9187007513001 від 24.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_6 та АБ «Металург» (правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк»), ЄДРПОУ 20496061.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «МетаБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копію постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) та статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2008 року ОСОБА_1 було придбано та поставлено на облік транспортний засіб ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, кузов № НОМЕР_3 , універсал, двигун № НОМЕР_4 , ідентифікатор НОМЕР_5 .

Зазначений автомобіль було придбано за кредитні кошти ПАТ «МетаБанк» згідно кредитного договору №918700751309А від 24.01.2008 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПАТ «МетаБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитних коштів.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №2/337/686/2013 від 05.11.2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто в солідарному порядку всю суму заборгованості за вказаним вище кредитним договором у розмірі 15416,03 грн.

Вказана сума заборгованості була погашена ОСОБА_1 в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Піхотенко А.С. № 45061763 від 17.03.2015 року про припинення розшуку ТЗ ВАЗ 210430 20, державний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що сума боргу за виконавчим документом №2/337/686/2013, виконавчий збір та витрати стягнуто в повному обсязі.

Позивач звертався з заявою до ПАТ «МетаБанк» про звільнення належного йому транспортного засобу з під арешту, проте отримав відмову, мотивовану тим що у позивача існує заборгованість, яка викликана різницею між сумою, яка була погашена, згідно рішення суду та курсом валют, який зріс за час його виконання, проте до суду з такою вимогою у встановленому законом порядку вони не зверталися, а арешт зняти не вправі.

Позивач звертався з заявою до Хортицький ВДВС про звільнення належного йому транспортного засобу з під арешту, проте отримав відмову, мотивовану тим що по закритому виконавчому провадженню вони не вправі проводити ніяких виконавчих дій чи виносити будь-які додаткові постанови.

Згідно ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім цього, Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих позивачем, оскільки за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача, порушуються право власності ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що передбачено ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі про наявність заборгованості після виконання рішення суду є не обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи , на сьогоднішній день ПАТ «Мета банк» не подав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості с ОСОБА_1 , яка виникла після виконання рішення суду, хоча минуло більше чотирьох років. 

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними. Обставини викладені у апеляційній скарзі не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, у апеляційній скарзі банк не наводить жодного переконливого доказу на підтвердження необхідності збереження арешту на заставне майно.

Зокрема, банк зазначає про те, що позивач дійсно виконав у повному обсязі судове рішення про стягнення боргу, але борг «не може бути списаний банком внаслідок колізій у законодавстві». Одночасно не зазначено жодних причин, з яких банк не вимагає з позивача додаткових виплат ані в добровільному ані в судовому порядку.

За таких обставин збереження арешту суперечитиме вимогам не лише закону а й засадам розумності та справедливості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують наведені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ "Гірвісаарі проти Фінляндії", п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МетаБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 25 травня 2020 р.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        О.З. Поляков

                                                                               С.В. Кухар