Постанова
Іменем України
 
01 квітня 2020 року                                       
м. Київ                                                               
 
справа № 310/2910/18
провадження № 61-13282св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»,
відповідач -ОСОБА_1 , 
треті особи: Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року у складі судді Прінь І. П. та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Кухаря С. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі - ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи - Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та Кредит»), реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 23 листопада 2011 року з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») стягнуто 1 117 314 грн 92 коп. 27 січня 2011 року в межах забезпечення позову накладено арешт на майно ФОП ОСОБА_1 на суму 1 117 314 грн 92 коп. 16 жовтня 2012 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11 березня 2014 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «Український промисловий банк» на ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал». Під час виконання наказу державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . До цього часу наказ господарського суду боржником не виконано.
У 2018 році під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їм стало відомо, що ОСОБА_2 були вчинені дії, що перешкоджають виконанню судового рішення, а саме зменшена вартість та ліквідність майна, на яке було звернуто стягнення. Так, 02 квітня 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна ОСОБА_1 - вбудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Майно передано на зберігання ОСОБА_1 
30 жовтня 2014 року державний реєстратор реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Мирошниченко Р. Ю. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на реконструйоване нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис. 
Позивач вважав, що свідоцтво є недійсним з тих підстав: 
- реконструкція нерухомого майна і видача свідоцтва про право власності були проведені з порушенням прав іпотекодержателя нерухомого майна, яким є АТ «Банк «Фінанси та кредит», і вимог статті 8 Закону України «Про іпотеку», оскільки іпотекодержатель не надавав своєї згоди на реконструкцію будівлі;
- державний реєстратор здійснив реєстрацію реконструйованого нерухомого майна з порушенням вимог статей 1, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки на час реєстрації в державному реєстрі було вже зареєстровано обтяження нерухомого майна;
- реконструкція була проведена ОСОБА_1 з порушенням обов`язків відповідального зберігача майна у виконавчому провадженні;
- реконструкція приміщення є фіктивною, метою отримання свідоцтва про право власності на кімнату в гуртожитку є ухилення від виконання судового рішення. У 2014-2015 роках державним виконавцем було описано вказане вище нерухоме майно і виставлено на торги. Перереєстрація нерухомого майна з нежитлового приміщення в житлове дозволила ОСОБА_1 зареєструвати в цьому приміщенні фізичних осіб, у тому числі і неповнолітніх, що в подальшому стало перешкодою з продажу майна з торгів.
Як було встановлено державним виконавцем, у реконструйованому приміщенні фізичні особи не проживають, воно здане в оренду фізичній особі - підприємцю.
Вказаними діями ОСОБА_1 і державного реєстратора були порушені права позивача як сторони виконавчого провадження.
Ураховуючи викладене, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» просило визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності, номер НОМЕР_1, видане 30 жовтня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Мирошниченко Р. Ю. на ім`я ОСОБА_1 про право власності на кімнату гуртожитку АДРЕСА_2 , площею 42 кв. м.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року позов ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право власності номер НОМЕР_1, видане 30 жовтня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Мирошниченко Р. Ю. на ім`я ОСОБА_1 , про право власності на кімнату гуртожитку  АДРЕСА_2 , загальною площею 42 кв. м, житловою - 30,1 кв. м.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  ОСОБА_1 реконструювала майно без згоди іпотекодержателя, а реєстрацію права власності на реконструйоване нерухоме майно було здійснено державним реєстратором без дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 порушила умови іпотечного договору і без згоди іпотекодержателя реконструювала нерухоме майно, а реєстрація права власності на реконструйоване нерухоме майно була здійснена державним реєстратором без дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна записів щодо арешту всього нерухомого майна, а також обтяження нерухомого майна іпотекою унеможливлювало відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрацію права власності на реконструйоване відповідачем майно, тому у державного реєстратора були відсутні правові підстави для видачі спірного свідоцтва.
Позивач позовну давність не пропустив.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про  відмову в задоволенні позовних вимог. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду  у складі колегіїз п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що позивачу було відомо про відкрите державним виконавцем відділу державного виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 з березня 2014 року, тому позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. В указаній нормі закону немає заборони зберігача на знищення або зменшення цінності майна. Крім того, під час перереєстрації нерухомого майна з нежитлового в житлове ні знищення,  ні зменшення майна не відбулося.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У провадженні Бердянського відділу державної виконавчої служби перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № 37557519, боржником за якими є ОСОБА_1 , про стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3 462 772 грн 88 коп.; на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 403 379 грн 76 коп.; на користь ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 4 566 грн 63 коп.; на користь ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 7 700 грн 47 коп.; на користь ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 1 261 грн 70 коп.; на користь ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 1 241 596 грн 49 коп.; на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 345 290 грн 58 коп.
Державним виконавцем 02 квітня 2014 року було описане й арештовано приміщення, загальною площею 43,4 кв. м, розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 . Вказане майно передано на відповідальне зберігання власнику майна - боржнику ОСОБА_1 .
Відповідно до інформаційних довідок з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з Державного реєстру іпотек від 07 серпня 2013 року, від 16 вересня 2014 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 , у тому числі і на приміщення загальною площею             43,4 кв. м, розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 ,були накладені арешти і заборона відчуження на підставі договору іпотеки від 07 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 і АТ «Банк» Фінанси та Кредит», та постанов державного виконавця.
Після опису і арешту спірного майна державним виконавцем були вчинені дії щодо незалежної оцінки арештованого майна і передачі його на реалізацію на електронних торгах.
Боржник у період з травня по жовтень 2014 року без отримання згоди іпотекодерджателя ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також без повідомлення державного виконавця здійснила реконструкцію описаного і арештованого нерухомого майна, перевела його із нежитлового в житлове приміщення.
18 серпня 2014 року зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, подана ОСОБА_1 , про реконструкцію вбудованого приміщення за адресою:  АДРЕСА_1 , під жилу кімнату в гуртожитку.
Державним реєстратором Мирошниченко М. Ю. 30 жовтня 2014 року  прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на кімнату гуртожитку і видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на кімнату гуртожитку за адресою:  АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м.
Після переведення нежитлового приміщення в житлове (кімнату гуртожитку АДРЕСА_3 відповідач зареєструвала в ній фізичних осіб: ОСОБА_3 і її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою КП «Житлосервіс-2А» від 16 липня 2015 року № 1195.
12 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій - відкладення електронних торгів з продажу цього арештованого нерухомого майна.
Листом державного виконавця від 01 грудня 2015 року проведення електронних торгів було припинено у зв`язку з виявленням факту підміни боржником арештованого нерухомого майна.
Згідно з актами державного виконавця від 08 червня 2018 року, від 03 серпня 2018 року, кімнату  АДРЕСА_2 , орендує ФОП ОСОБА_6 на підставі договору оренди від 01 червня 2015 року, вказане приміщення як житлове не використовується, зареєстровані в ньому фізичні особи, у тому числі і малолітні діти, там не проживають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності, позивач посилався на те, що були порушені його права та інтереси, як стягувача за зведеним виконавчим провадженням, внаслідок неправомірних дій боржника ОСОБА_1 з реконструкції арештованого нерухомого майна, переведення його із нежитлового в житлове приміщення, реєстрації в ньому неповнолітніх осіб, що зробило неможливим проведення державним виконавцем примусового стягнення на це майно.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у статті 16 ЦК України.
У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;                  10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі права чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в провадженні Бердянського відділу державної виконавчої служби перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № 37557519, боржником за якими є  ОСОБА_1 , про стягнення:на користь: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3 462772 грн 88 коп.; ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 403 379 грн 76 коп.; ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 4 566 грн 63 коп.; ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 7 700 грн 47 коп.; ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» 1 261 грн 70 коп.; ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 1 241 596 грн 49 коп.; ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 1 345 290 грн 58 коп.
Відповідно до реєстраційної справи № 439354623104, 18 серпня 2014 року зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, подана ОСОБА_1 , про реконструкцію вбудованого приміщення за адресою:  АДРЕСА_1 , під жилу кімнату в гуртожитку.
30 жовтня 2014 року державним реєстратором Мирошниченко М. Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на кімнату гуртожитку і видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на кімнату гуртожитку за адресою:  АДРЕСА_3 , загальною площею 42 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що  перереєстрація спірного нерухомого майна з нежитлового приміщення в житлове порушує права ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» як стягувача.
Помилковим є висновок судів попередніх інстанцій, що відновлення порушеного права позивача - стягувача у виконавчому провадженні можливе шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірне майно. 
Також помилковим є висновок суду про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що іпотекодержателем АТ «Фінанси та Кредит» не надано згоди на проведення реконструкції нерухомого майна, оскільки АТ «Фінанси та Кредит» вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності до  ОСОБА_1 не заявляла. 
Кімната  АДРЕСА_2 не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, оскільки створена з прив`язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів. При цьому предмет іпотеки не змінився. 
Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що перереєстрація нерухомого майна з нежитлового приміщення в житлове приміщення не свідчить про припинення іпотеки, визначення недійсним свідоцтва є неефективним способом судового захисту, так як не захищає стягувача, оскільки зазначене ніяким чином  не перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки у встановленому законом порядку.   
Згідно зі статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року скасувати.
 
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 , треті особи: Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк