Дата документу 16.06.2020 Справа № 329/1102/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
16 червня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №329/1102/19
Провадження №22-ц/807/1965/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Данила Руслановича на ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року в складі судді Богослова А.В. про відмову у розподілі між сторонами судових витрат в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи – Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області, Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи – Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області, Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року закрито провадження у справі в зв`язку із відсутністю спору.

Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено; заяву позивача ОСОБА_2 про повернення судового збору задоволено.
Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Чернігівському районі Запорізької області повернути ОСОБА_2 суму судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в частині відмови у задоволенні вимог відповідачки про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1  в особі представника – адвоката Тивоненка Д.Р. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в цій частині скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання відповідачки про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, що були нею понесені в зв`язку із переглядом Запорізьким апеляційним судом оскаржуваної ухвали суду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не дослідив надані відповідачкою докази, що підтверджують понесення відповідачкою під час розгляду справи в суді судових витрат на професійну правничу допомогу, помилково дійшов висновку, що підтвердженням понесення таких витрат є тільки докази сплати за ці послуги, а отже постановив в цій частині незаконну ухвалу.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що, згідно із ч. 3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Бурченко С ОСОБА_4 , представник Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, представник Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( а.с. 214-216).
Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Тивоненка Д.Р., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідачки про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано доказів оплати таких витрат.

Колегія суддів не може повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи – Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області, Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року закрито провадження у справі в зв`язку із відсутністю спору.

У відзиві на позовну заяву представником відповідачки ОСОБА_1 – адвокатом Тивоненком Д.Р. заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачкою в зв`язку із розглядом справи ( а.с.73-76).

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надала суду першої інстанції копію договору №01/10 від 01 жовтня 2019 року про надання професійної правничої допомоги, укладений нею із адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» в особі керуючого Тивоненка Д ОСОБА_5 (а.с.89-90), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001616 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.93), акт №5 надання послуг до договору №01/10 від 01.10.2019 про надання правової допомоги від 05 березня 2020 року (а.с.91) та додаток №3 до договору №01/10 від 01.10.2019 року Перелік та вартість послуг за договором від 04 березня 2020 року (а.с.92).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 

Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У відповідності до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом вказаної норми вбачається, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету – ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Встановлено, що відповідачкою у справі та її представником вимога про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у відповідності до ч. 5 ст. 142 ЦПК України до суду першої інстанції, який закрив провадження в справі, не заявлялась.

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Тивоненка Д.Р., яке міститься у відзиві на позовну заяву, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки пов`язане із розподілом судових витрат за результатами розгляду справи по суті, і не в зв`язку із закриттям провадження в справі, та не містить посилань на необґрунтованість дій позивача.

Суд першої інстанції зазначене до уваги не прийняв та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідачки – адвоката Тивоненка Д.Р. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із відсутністю доказів щодо здійснення оплати таких витрат.

З огляду на вищевказане ухвала Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року про відмову у розподілі між сторонами судових витрат та про повернення судового збору підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу.

Разом із тим, відповідачка не позбавлена права на належне звернення до компетентного суду з вимогою про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює оскаржувану ухвалу суду в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні клопотання представника відповідачки – адвоката Тивоненка Д.Р. про стягнення витрат на правову допомогу що не впливає на результат розгляду заяви про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тому підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції відсутні.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Данила Руслановича задовольнити частково.
Ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року про відмову у розподілі між сторонами судових витрат та про повернення судового збору в цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні клопотання представника відповідачки – адвоката Тивоненка Д.Р. про стягнення витрат на правову допомогу.
Вимоги ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненка Данила Руслановича щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом ухвали суду першої інстанції апеляційним судом залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова