ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2020 р.           Справа№ 910/16128/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи:
позивача не з`явився   
відповідача Мицик О.Ю.
третьої особи не з`явився   
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"
на ухвалу  Господарського суду м. Києва 
від 14.01.2020 (дата повного тексту 17.01.2020)
у справі № 910/16128/19 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Костянтинівської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтіка" 
про          стягнення 2 426 708, 15 грн

УСТАНОВИВ:

Костянтинівська міська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (далі - відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав у розмірі   2 426 708, 15 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.01.2020 у справі №910/16128/19 передано справу № 910/16128/19 за позовом Костянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтіка" про стягнення 2 426 708, 15 грн за виключною підсудністю до Господарського суду Донецької області. 
Виносячи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з наступного, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1412600000:00:021:0248, яка розташована по вулиці Громова, 55 у місті Костянтинівка Донецької області, без належних на те правових підстав у розмірі орендної плати в сумі 2  426 708, 15 грн. Крім того судом першої інстанції було зазначено, ураховуючи те, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, і так як, позовні вимоги мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, а саме земельною ділянкою, відповідно, то позов має розглядатися за правилами виключної підсудності.
Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу суду від 14.01.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, яким є Господарський суд м. Києва. Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 14.01.2020.
На думку скаржника, оскаржувана ухвала є такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин правила виключної підсудності передбачені ч. 3 ст. 30 ГПК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.01.2020 у справі №910/16128/19  передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 14.01.2020 у справі № 910/16128/19 - задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16128/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко". Розгляд справи призначено на 03.03.2020.
В судове засідання, яке відбулось 03.03.2020 з`явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені судом належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Станом на дату слухання справи відзиви учасники не направили.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також, п. 1 ч. 3 вказаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі,   неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що у разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або відзиву відповідно.
Представник відповідача підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі та просив суд задовольнити скаргу.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Справу №910/16128/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва. При цьому колегія суддів керувалась наступним.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна. 
Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.
Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Згідно ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживанням відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлена виключна підсудність справ. 
Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.
Так, частина 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.
З матеріалів справи убачається, що предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1412600000:00:021:0248, яка розташована по вулиці Громова, 55 у місті Костянтинівка Донецької області, без належних на те правових підстав у розмірі орендної плати в сумі 2  426 708, 15 грн. 
Отже, предметом спору в даній справі є не майно, яке розташоване у  Донецькій області, а стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, тобто розглядаються вимоги за договором оренди землі №1057/1, який укладений між позивачем та відповідачем.
В ухвалі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №910/10647/18 вказано, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про необхідність відступити від правових висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18 та від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17, де колегія суддів у подібних правовідносинах, на підставі частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, дійшла висновку про застосування правил виключної підсудності щодо позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо так і опосередковано, тобто на спори, які виникають з приводу нерухомого майна. Крім того суд указав, що аналогічне правило щодо виключної підсудності закріплено в частині третій статті 30 ГПК України, однак до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, які безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна. 
Також, як указав Верховний Суд у своїй постанові від 17.10.2019 у справі №905/1732/18, що правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо прав на нерухоме майно (найм, оренда, застава, іпотека тощо). До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного та помилкового висновку стосовно застосування норм ч. 3 ст. 30 ГПК України у справі з даним позовом, адже дане посилання зумовлені помилковим ототожненням предмету спору з предметом спірного договору.
Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Господарського суду м. Києва від 14.01.2020 у справі №910/16128/19 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд Господарського суду м. Києва.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.01.2020 у справі №910/16128/19 скасувати.
3. Справу №910/16128/19  передати на розгляд Господарського суду м. Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи  №910/16128/19. 
Повний текст постанови складено та підписано 05.03.2020.

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                С.І.  Буравльов