Справа № 428/3386/19 
Провадження № 22-ц/810/127/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року                                                                                    м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Єрмакова Ю.В.,
суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Сєвєродонецька міська рада,
розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецькусправу за апеляційною скаргою Сєвєродонецької міської ради
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Посохова І.С. в м. Сєвєродонецьк Луганської області
за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначив, щовін проходить військову службу на офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управлінняСлужби безпеки України в Донецькій та Луганській областях.
В склад сім`ї позивача входить: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають та зареєстровані у службовому жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , та є внутрішньо переміщеними особами, про що свідчать довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, які додаються.
Проживання у службовому житловому приміщенні - двокімнатній квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , підтверджується рішеннямвиконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 429 від 25.06.2018 та ордером на жиле приміщення № 36 від 30.07.2018, виданим на підставі Положення про порядок надання службовихжилих приміщень і користування ними в Українській РСР.
Позивачу та членам його сім`ї на праві власності належить нерухоме майно у м. Луганськ, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відомості щодо наявності нерухомого майна, що належить на праві власності на підконтрольній українській владі території у зазначених реєстрах відсутні.
З метою реалізації права на отримання грошової компенсації відповідно до Постанови КМУ від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» позивач звернувся із заявою від 25.08.2018 до виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про взяття на квартирний облік у загальну чергу та включення до першочергового списку у складі сім`ї три особи: позивач, дружина - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 .
Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 908 від 16.11.2018 позивачу відмовлено у взятті на квартирний облік з підстав проживання разом з сім`єю у двокімнатній службовій квартирі у АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач не є потребуючим поліпшення житлових умов.
Позивач вважає рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 908 від 16.11.2018 таким, що не відповідає діючому законодавству України, у зв`язку з чим просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 908 від 16.11.2018 про відмову ОСОБА_1 у взяті на квартирний облік та зобов`язати виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , з включенням до першочергової черги.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 908 від 16.11.2018 «Про відмову  ОСОБА_1  у взятті на квартирний облік».Зобов`язано виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції послався на пункт 13 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» відповідно до якого внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій, визначені у п.п. 8 п. 13 Правил беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивач разом із членами його сім`ї має бути взятий на квартирний облік з включенням до першочергового списку, як особа, яка визнається потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил.
Також, суд першої інстанції послався на п. 5.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, що кореспондується з п. 15 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, службове жиле приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом та дійшов висновку, що забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Отже, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на квартирний облік. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови позивачу у взятті на квартирний облік.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року Сєвєродонецька міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року скасувати та постановити нове рішення яким відмовити в задоволені позову.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 16 листопада 2018 «Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік» не відповідає чинному житловому законодавству.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року №280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» внутрішньо переміщеній особі відмовляється в наданні грошової допомоги, якщо внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України володіє майновими правами або правами власності на нерухоме майно, що відповідає житловим нормам, яке розташоване в населених пунктах на підконтрольній Україні території.
Оскільки позивач отримав двокімнатну службову квартиру АДРЕСА_2 на склад сім`ї три особи: він, дружина, дочка, де всі забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі по 9,07 кв.м на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганській області 6,0 кв.м жилої площі на одну особу, він не є собою, яка потребує поліпшення житлових умов, а тому не має підстав для взяття на квартирний облік. Службове житло не відноситься до фондів житла для тимчасового проживання, тобто воно не є тимчасовим, а тому у позивача є майнові права (право користування) щодо службової квартири.
Крім того, Сєвєродонецький міський суд своїм рішенням від 10 січня 2020 зобов`язав виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16 листопада 2018.
Скаржник зазначив, що відповідно до п.22 Правил громадяни вважаються взятими на квартирний облік у виконавчому комітеті місцевої ради з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої ради.
При одночасному розгляді заяв кількох осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами.
Позивач ОСОБА_1 подав заяву з усіма необхідними документами 28 серпня 2018 року. Отже рішення Сєвєродонецького міського суду від 10 січня 2020 року щодо зобов`язання виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради взяти ОСОБА_1  із сім`єю на квартирний облік з включенням до першочергового списку з 16 листопада 2018 року також не відповідає нормам чинного житлового законодавства.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
Від представника позивача Суткової Рени Агабєковни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції вірно визначив норми матеріального права, які підлягають застосуванню, всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року залишити без змін.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 04 березня 2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване судове рішення частково відповідає вказаним вимогам.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
За умовами частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.1,2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 13 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» передбачено, що внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій, визначені у п.п. 8 п. 13 Правил беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивач разом із членами його сім`ї має бути взятий на квартирний облік з включенням до першочергового списку, як особа, яка визнаєте потребуючою поліпшення житлових умов відповідно до п.п. 8 п. 13 Правил.
Також, суд першої інстанції послався на п. 5.3 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, що кореспондується з п. 15 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, службове жиле приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом та дійшов висновку, що забезпеченість особи службовим житлом не позбавляє її права забезпечуватись іншими службовими жилими приміщеннями або в установленому порядку бути прийнятою на квартирний облік, а перебування на квартирному обліку не позбавляє її права отримувати службове жиле приміщення. Таким чином, наявність у користуванні позивача службового житла не позбавляє його права одночасно бути взятим на квартирний облік. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови позивачу у взятті на квартирний облік.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05.11.2005 Відділу реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 05.11.2005 року зареєстрували шлюб, актовий запис 1043. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 .
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 серпня 2013 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис 829. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .
З копій довідок Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 10269 від 22.03.2018, № 10270 від 21.03.2018 та № 0000233374 від 21.03.2018 вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 . Фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою № 2252 від 28.02.2019, ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу на офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях.
Як вбачається з посвідчення Служби безпеки України серії УБД № НОМЕР_3 від 26 травня 2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Згідно з копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 429 від 25 червня 2018 року «Про надання службових жилих приміщень та жилої площі у гуртожитках», пунктом 27 рішення вирішено надати двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , військовослужбовцю ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 . Склад сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 .
Згідно з копією ордеру на жиле приміщення № 36 від 30.07.2018, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ордер виданий ОСОБА_1 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 27,2 кв.м., яке складається з 2 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: ОСОБА_1 - квартиронаймач, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - дочка.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 156741493 від 19.02.2019 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 156741745 від 19.02.2019 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_5 , на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 .
Згідно з копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 908 від 16 листопада 2018 року «Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік» останньому відмовлено у взятті на квартирний облік у загальну чергу та включенні до першочергового списку у виконкомі Сєвєродонецької міської ради по заяві від 28.08.2018 у зв`язку з відсутністю підстав.
Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 , разом з сім`єю (три особи) зареєстровані та проживають у двокімнатній службовій квартирі АДРЕСА_2 , де забезпечені жилою площею на праві користування в розмірі 9,07 кв.м на одну особу при встановленому мінімальному рівні жилої площі у Луганської області - 6 кв.м жилої площі на одну особу, а тому відповідно до п.13 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР ОСОБА_1 не потребує поліпшення житлових умов.
Виходячи з встановлених судом першої інстанції обставин, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що спір між сторонами виник з приводу правомірності відмови ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік та включення до першочергового списку, а також з нормами права, які були застосовані судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Як було зазначено та не заперечується сторонами позивач є учасником бойових дій (військовослужбовцем), має довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не має прав власності на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон 2011-XII).
Відповідно до ст.1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів (Стаття 1-1).
Статтею 1-2 передбачено  , військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В силу п.1 ст.3 Дія цього Закону поширюється на:
1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Питання забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями вказано у ст.12 Закону 2011-XII, згідно ч.1 якої Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Частиною 3 цієї статті передбачено забезпечення жилими приміщеннями в разі потреби поліпшення житлових умов сімей військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення та загинули (померли) або пропали безвісти, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці, які проходили військову службу на територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що визнані тимчасово окупованими, та продовжують службу у військових формуваннях України, а також члени їх сімей, які проживають разом із ними, отримали статус внутрішньо переміщених осіб і відповідно до вимог цієї статті забезпечені службовими жилими приміщеннями або їм надано жилі приміщення для постійного проживання на таких територіях, або які мають у приватній власності жилі приміщення, розташовані на таких територіях, якщо право власності на них набуте відповідно до законів України, та які прибули на іншу територію України, забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення за письмовою згодою зазначених осіб та повнолітніх членів їх сімей, посвідченою нотаріально. Відмова від права власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб, здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. (частина 10 статті 12 Закону).
Отже, з аналізу вказаного вбачається, що наявність службового жилого приміщення у осіб, зазначених у вказаному Законі, а також членів їх сімей, які мають статус внутрішньо переміщених осіб, не є перепоною для виникнення права на забезпечення жилими приміщеннями або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, як і не позбавляє права бути прийнятою на квартирний облік, в свою чергу і перебування на квартирному обліку не позбавляє права отримувати службове жиле приміщення.
Таке право передбачене вказаним законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до п.3 якого військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та визнані в установленому законодавством порядку особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних з безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та члени сімей військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлове приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.
Відповідно до частини третьої статті 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, у тому числі Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради (далі - Правила).
Відповідно до абзацу третього пункту 8 Правил внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від часу проживання в населеному пункті та наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або розташовані на лінії зіткнення. При цьому члени сім`ї особи з інвалідністю, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, беруться на квартирний облік разом з ним незалежно від місця перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
Підпунктом 8 пункту 13 Правил визначено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, зокрема, внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та члени їх сімей; а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
За змістом п.14 Правил тими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.
В силу Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме ст.4 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
У зв`язку з наведеним, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були підстави для визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №908 від 16.11.2018 року «Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік», оскільки, як було зазначено вище, він підпадає під дію осіб, які потребують поліпшення житлових умов виходячи з положень підпункту 8 пункту 13 Правил, а наявність службового житла, на думку колегії суддів, не позбавляє позивача права одночасно бути взятим на квартирний облік, враховуючи положення ч.1 ст.118 ЖК України та зміст п.60-62 Постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 року №653/1096/16-ц.
В цій частині рішення суду є обґрунтованим, підтвердженим наявними у справі доказами щодо обставин, на які посилався позивач та судом правильно застосовані норми права, які регулюють виниклі правовідносини. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач має службове житло у користуванні, а тому має майнові права на нерухоме майно на території України, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження з посиланням на положення ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» то вони не є слушними, оскільки є суб`єктивним тлумаченням скаржником норм цього закону щодо відносин, пов`язаних з правом позивача на поліпшення житлових умов відповідно до спеціальних норм права, які регулюють виниклі правовідносин між сторонами.
Стосовно наявності у позивача службового житла, як доводів апеляційної скарги щодо підстав відмови у взятті на квартирний облік, то судом першої інстанції також були зроблені відповідні правові висновки, з якими судова колегія погоджується, а тому ці доводи не є прийнятними. 
Проте, судова колегія не може погодитися з висновком суду щодо задоволення позову в іншій частині позовних вимог.
З викладу сформованих позивачем позовних вимог вбачається, що останній просить суд, зокрема, зобов`язати виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018 року.
Згідно Рекомендацій Комітету міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316 нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є, на думку колегії суддів, втручанням у дискреційні повноваження.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року підлягає скасуванню в частині задоволення позову про зобов`язання виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради Луганської області розглянути питання про взяття на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи:  ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018 року.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384, 441 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської ради задовольнити частково.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2020 року скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради Луганської області розглянути питання про взяття на квартирний облік військовослужбовця Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи:  ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 з включенням до першочергового списку з 16.11.2018 року.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.
Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Судді: