ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2020 року 

м. Київ
справа №679/135/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43660/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.07.2016 (суддя Сопронюк О.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 (колегія у складі суддів Сторчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюка Р.В.)
у справі №679/135/16
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішині Хмельницької області 
про визнання протиправним (незаконним) та скасування розпорядження.

I. РУХ СПРАВИ

1.          В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області про визнання протиправним (незаконним) та скасування розпорядження відповідача про перерахунок пенсії від 27 листопада 2014 року №105951.
2.          Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.07.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 1986 року отримував пенсію як інвалід внаслідок трудового каліцтва. 
5.          14.02.2008 позивачу обласною МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання довічно; з 01.03.2008 він знаходиться на обліку в УПФУ в м.Нетішин та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання в розмірі 90% пенсії за віком.
6.          Постановою Нетішинського міського суду від 08 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року, УПФУ в м.Нетішин зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з ч. 2  ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 липня 2013 року.
7.          На виконання вищезазначеної постанови, відповідачем 27 листопада 2014 року прийнято розпорядження №105951: вид перерахунку "перерахунок зміна стажу", відповідно до якого позивачу проведено перерахунок - зміну стажу з 01.05.2014, вид пенсії - по інвалідності в розмірі за віком, зараховано стаж: держслужбовці - 4 роки 5 місяців 7 днів, військова служба - 1 рік 11 місяців 21 день, страховий стаж з 01.07.2000 - 11 років 6 місяців 26 днів, загальний стаж (після 2004 року) - 8 років 0 місяців 25 днів, загальний стаж (повний) - 31 рік 6 місяців 0 днів (30.06.2013), що становить 378 місяців.
8.          Не погодившись з цим розпорядженням, позивач звернувся до суду.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в межах цього адміністративного позову оскаржуються дії органу Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області, вчинені на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що суперечить вимогам ст. 267 КАС України (у редакції до 15.12.2017).

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10.          Позивач у касаційній скарзі наводить твердження незаконності спірного розпорядження, порушення відповідачем норм матеріального права в частині обрахунку стажу позивача.
11.          Відповідачем відзиву на касаційну скаргу не подано.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
13.          Згідно з частиною 1 статті 255 КАС України (у редакції до 15.12.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
14.          Частиною 1 статті 6 КАС України (у редакції до 15.12.2017) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
15.          Законодавцем передбачено окремий порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який визначений статтею 267 КАС України (у редакції до 15.12.2017).
16.          Відповідно до частини 9 статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
17.          Як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Нетішинського міського суду від 08 січня 2014 року у справі №2-а/679/15/2014 зобов`язано УПФУ в м. Нетішин призначити позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Це судове рішення набрало законної сили 01 липня 2013 року.
18.          На виконання цієї постанови відповідачем прийнято розпорядження від 27.11.2014 №105951 про перерахунок пенсії позивача, яке останній вважає незаконним, що слугувало підставою звернення ним до суду з цим позовом.
19.          Таким чином, суди вірно зазначили, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, свобод та інтересів шляхом оскарження зазначеного рішення відповідача в загальному порядку, оскільки питання щодо правильності виконання судових рішень вирішуються адміністративним судом в порядку частини 9 статті 267 КАС України (у редакції до 15.12.2017). Спростування зазначених висновків судів попередніх інстанцій касаційна скарга не містить.
20.          Також суди вірно зазначили, що якщо позивач не погоджувався з діями УПФУ в м.  Нетішин Хмельницької області щодо визначення періодів роботи, за які враховується заробітна плата (дохід) для обчислення його пенсії, він не позбавлений права на подання відповідачу заяви про зміну цих періодів, а в разі незгоди з результатами розгляду такої заяви - права на звернення з відповідним позовом до суду, однак, як встановлено судами, з такою заявою позивач до відповідача не звертався.
21.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
22.          Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
23.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.07.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 у справі №679/135/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб