УКРАЇНА

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                                               
П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
15 червня 2020 року м. Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В., 
 
за участю апелянта - ОСОБА_2
 
переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні  матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2020 року        за  ч. 1 ст. 130 КпАП України, 
у с т а н о в и в:
 
Цією постановою судді місцевого суду:  
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Біла Церква Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
          
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
 
Згідно ст. 40-1 КпАП України постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності за керування водієм транспортним засобом             у  стані алкогольного сп`яніння.
 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду,  правопорушення вчинене за таких обставин.
   
29 березня 2020 року о 15:50 годині по вул. Січових стрільців, 25 в м. Біла Церква Київської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки "ЗАЗ DAEWOO", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (1,82 проміле), порушивши вимоги п. 2.9 "а" ПДР України.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини адміністративного правопорушення, винуватість  у його вчиненні, підстави та обґрунтованість притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2020 року щодо нього - скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення, уточнивши апеляційні вимоги в судовому засіданні.
 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зважає на те, що справа щодо нього розглянута суддею місцевого суду з чисельними порушеннями вимог КпАП України, тому дана постанова ґрунтується на неналежних і недопустимих доказах, і підлягає скасуванню та провадження в справі - закриттю.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_2 ; вислухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу за наведених        у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає строк на апеляційне провадження необхідним поновленню, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав. 
 
Винуватість водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними              в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну та об`єктивну оцінку.  
 
При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_2                   у порушенні вимог п. 2.9 "а" ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
 
Кваліфікація дій ОСОБА_2 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП України, - є правильною.
 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини,           є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , наведені апелянтом за її  змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необгрунтованими, надуманими та неспроможними, а його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - доведеною наявними   в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають. 
 
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, про що йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , - відсутні.  
 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
 
Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -  
 
п о с т а н о в и в:
 
На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити ОСОБА_2  строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2020 року.
 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області     від 29 квітня 2020 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України - залишити без змін.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

                      Суддя
 Київського апеляційного суду                                               В. В. Д з ю б і н