ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року	Львів	Справа № 380/408/20 пров. № А/857/5109/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року в справі №380/408/20                   (суддя Братичак У.В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради, в якому просив: а) визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01.10.2014;
б) зобов`язати  Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області поновити ОСОБА_1 та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень, та здійснивши відшкодування витрат з дати обмеження норм споживання з 01.10.2014 і довічно.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 адміністративний позов залишено без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.10.2014 по 14.07.2019.
Рішенням від 02 березня 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради задовольнив повністю.
Визнав протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4,5,6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з 15 липня 2019 року.
Зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 15 липня 2019 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4,5,6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про протиправність дій Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської комунальних послуг щодо обмеження права позивача на 75% знижку по оплаті житлової площі, а також палива без обмежень норм споживання, оскільки в ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено 75% знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб, проте в межах норм споживання, які власне і встановлюються Кабінетом Міністрів України, зокрема, у постанові №409 від 06.08.2014.
Суд безпідставно підтримав твердження позивача про те, що постанова КМ України №409 зменшує його пільги, встановлені законом. У свою чергу, позивач взагалі не зазначив, яким положенням акта (актів) вищої юридичної сили не відповідає постанова КМ України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» №409 від 06.08.2014.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, здійснюється надання пільг на житлово-комунальні послуги безперебійно з часу перебування в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків по даний час, та без жодних обмежень відповідно до п.п. 4,5,6 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та вказаної вище постанови КМ №409, відповідач не допустив порушення прав позивача у даній сфері, а тому рішення суду першої інстанції є незаконним.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи викликалися в судове засідання, проте у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Львівським обласним військовим комісаріатом, яке є безтермінове, дійсне на всій території України, а відтак, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
З 01.10.2014 року надання пільг, які були встановлені законодавством України для ветеранів війни, - учасників бойових дій, було змінено позивачу, а саме - були зменшені норми споживання комунальних пільг у зв`язку із змінами у законодавстві, про що його не було повідомлено.
У грудні 2019 року позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про повернення йому пільг у розмірі 75% від загальної норми споживання.
Листом №3127 від 16.12.2019 року Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради повідомило позивачу, що останній числиться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків, як учасник бойових дій, проте йому не можуть повернути пільги у розмірі 75% від загальної норми споживання, у зв`язку із змінами у законодавстві, а саме: прийняття постанови КМ України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 року №409.

Вважаючи дії відповідача щодо надання пільг з обмеженням норм споживання протиправними, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що положення пунктів 4-6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинними; у даній статті Закону не передбачено можливість Кабінетом Міністрів України встановлювати обмеження зазначених пільг, що передбачені Законом. А тому суд визнав підставними доводи позивача в частині протиправності дій відповідача щодо обмеження його права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пільги для ветеранів війни різних категорій визначені приписами Закону України № 3551-XII від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зокрема, відповідно до п.п.4-6 ч.1 ст.12 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:
75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);
75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);
75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

При цьому, вказаний Закон містить пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) надаються в межах середніх норм споживання.

Згідно зі ст.1 Закону України № 2017-ІІІ від 05.10.2000 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать, зокрема:
гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;
соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Приписами ст.5 цього Закону визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному КМ України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Отже, системний аналіз наведених норм вказує на те, що до повноважень КМ України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і норм споживання.

Так, постановою КМ України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком.

Зокрема, для користування послугами з централізованого водопостачання - 2 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за наявності послуги з постачання гарячої води та 3,6 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за відсутності послуги з постачання гарячої води (пп.2 п.3 цієї постанови);
для користування послугами з газопостачання: за наявності газової плити та газового водонагрівача - 10,5 куб. метра на одну особу на місяць (пп.5 п.3 цієї постанови);
для користування послугами з електропостачання у житлових приміщеннях (будинках), - 70 кВт/г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт/г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт/г на місяць;
для користування послугами з поводження з твердими, великогабаритними, ремонтними відходами - 0,4167 куб. метра на одну особу на місяць; рідкими відходами - 0,76 куб. метра на одну особу на місяць (пп.7 п.3 цієї постанови).

Відтак, з наведених вище правових норм колегія суддів вбачає, що діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 75-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (як у редакції, чинній на момент отримання статусу позивачем учасника бойових дій, так і в редакції, чинній на момент його звернення із заявою до відповідача про повернення пільг) передбачено надання таких пільг лише в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких згідно з приписами ст.5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано КМ України.

Проте суд першої інстанції не проаналізував належним чином вказані норми законодавства, зокрема, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому дійшов помилкового висновку, що останній не містить жодних застережень щодо норм споживання комунальних послуг, на які позивач має пільги як учасник бойових дій. Крім того, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтовує неможливість застосування до даних спірних правовідносин положень постанови КМ України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

При цьому, матеріалами справи підтверджується надання позивачу пільг по оплаті житлово-комунальних послуг із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому будь-яке порушення його права на отримання вказаних пільг не знайшло свого об`єктивного підтвердження.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до  ч.1 ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, порушив норми матеріального права, неповно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав задоволення позову. 

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року в справі №380/408/20 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 22.06.2020.