Ухвала
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/14543/15-ц
провадження № 61-3002ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кредитної спілки «Істок» про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання депозитних вкладів, здійснених ОСОБА_2 в Кредитній спілці «Істок» в період з 2012 року по 2014 рік на загальну суму 377 342,79 грн спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і визнати за нею - позивачкою - право власності на 1/2 частину депозитних вкладів. Надалі позивач неодноразово надавала заяви про уточнення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав такі вимоги: визнати грошові кошти, розміщені ОСОБА_2 на депозитних рахунках в КС «Істок» за договором № ДД-804 від 06 лютого 2012 року, за Договором № ДД -849 від 12 вересня 2012 року, за Договором №ДД-896                    від 07 серпня 2013 року, за договором №ДД-921 від 17 березня 2014 року, за договором № ДД-947 від 19 березня 2015 року, разом з нарахованими процентами спільним майном подружжя і визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів на депозитних внесках разом з нарахованими відсотками на загальну суму 557 765,01 грн, зобов`язати КС «Істок» виплатити ОСОБА_1 557 765,01 грн. Позивач стверджує, що депозитні вклади ОСОБА_2 здійснив в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і тому ці грошові кошти є спільним майном подружжя.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення
Рішення Київського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2018 року залишено без змін.
10 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року в указаній вище справі, яку ухвалою Верховного Суду           від 10 березня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду на виконання вимог ухвали уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного провадження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17; у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18); від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18); у постанові Великої Палати Верховного Суду                 від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи        ( пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Київського районного суду міста Одеси цивільну справу                             № 520/14543/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кредитної спілки «Істок» про поділ спільного майна подружжя.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                       В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська