Дата документу 06.05.2020 Справа № 314/2731/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
            Єдиний унікальний № 314/2731/17                                     Головуючий у 1 інстанції 
            № провадження 22-ц/807/1404/20 Гнатюк О.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
       Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Зіменко Олени Володимирівни на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року про визнання мирової угоди та ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року про виправлення описки в ухвалі суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10 червня 2011 року відповідач позичила у неї 20 000 грн., строком до 25 травня 2016 року, про що надала відповідну розписку.
Відповідач ухиляється від повернення боргу, в добровільному порядку позика не повернута.
Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 20 000 грн.
У липні 2017 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулись до суду з уточненою позовної завою, до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій зазначали, що 10 червня 2016 року ОСОБА_3 позичив у них 16 000 грн. в рівних частках, строком до 10 червня 2017 року про що надав розписку.
Оскільки ОСОБА_3 планував відкрити свою власну справу, йому терміново потрібні були кошти. Через таку термінову необхідність та необхідність виїзду його за межі Запорізької області відповідач ОСОБА_6 виступила поручителем на тих умовах, що у випадку не повернення коштів в обумовлений строк, вона як поручитель поверне ці кошти.
Зазначають, що до теперішнього часу відповідачі кошти в добровільному порядку не повернули.
Посилаючись на зазначені обставини просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг у сумі 8 000 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 борг в сумі 8 000 грн. 
Під час розгляду справи ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь боргу у сім 8000 грн. 
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року позовні вимоги в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без розгляду.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року визнано мирову угоду між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на наступних умовах:
1.Визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_8 .
2.Сторони домовились про відсутність претензій з приводу зазначеного майна та суми боргу.
Провадження у справі закрито у зв`язку укладенням мирової угоди та визнання її судом.
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про виправлення описку у судовому рішенні, в якій зазначала, що в тексті ухвали допущено помилку в зазначені адреси житлового будинку. З цих підстав просить в тексті ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року зазначити адресу житлового будинку: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні суду задоволено.
Виправлено описку, допущену в ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.08.2017 року, справа № 314/2731/17/а саме в тексті ухвали зазначено: «визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_8 .
В іншій частині ухвалу залишено без змін.
Не погоджуючись з ухвалами суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Зіменко О.В. подали апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі зазначають, що ухвали суду постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи. Залишилось поза увагою суду, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини спірного домоволодіння. Оскаржуваним судовим рішення порушені його права як власника частини житлового будинку. Судом не визначено правовий статус відповідача ОСОБА_4 та її відношення до права власності ОСОБА_3 , як до попереднього власника частини будинку. Матеріалами справи не підтверджено право власності ОСОБА_3 не весь будинок. Наявність боргу не підтверджена. Мирова угода укладена із порушенням норм цивільного законодавства. Просить скасувати ухвали суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
На зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив у якому зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , тобто вони є власниками окремих квартир. Земельну ділянку ними було поділено у добровільному порядку. Висновки суду відповідають встановленим обставинам. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напарити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За статтею 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції суперечить таким вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову були грошові кошти.
За змістом ст. 1046 ЦК України предметом договору позики можуть бути гроші або речі, визначені родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики, визначається як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Суд першої інстанції не досліджував як умови укладеної угоди так і законність самого позову.
Незважаючи на предмет позову, за яким позивач просив стягнути грошові кошти, суд першої інстанції визнав мирову угоду, визнавши право власності на житловий будинок за ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 207 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Аналогічні положення містилися у ЦПК, в редакції чинній на час ухвалення судового рішення.
Разом з тим, визнаючи мирову угоду, суд вийшов з межі заявлених вимог, фактично своїм рішенням здійснив оформлення права власності на житловий будинок.
Суд має постановити ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.
Домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову, оскільки її предметом є передача нерухомого майна, вартість якого ані сторони, ані суд навіть не зазначили.
Крім того, постановляючи ухвалу про виправлення описки в судовому рішенні, суд першої інстанції фактично змінив зміст судового рішення.
За таких обставин судом першої інстанції допущені порушення закону, які тягнуть скасування оскаржуваних судових рішень.
Враховуючи викладене, оскаржувані ухвали підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті заявлених вимог.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Зіменко Олени Володимирівни задовольнити.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року про визнання мирової угоди і закриття провадження по справі та ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року про виправлення описки в ухвалі суду у цій справі скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дата складання повної постанови 12 травня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко