ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №805/1536/17-а
адміністративне провадження №К/9901/42745/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Донецької митниці ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 2.06.2017 (суддя: С.І. Бабіч) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 (колегія суддів: Л.А. Василенко,  А.В. Гайдар, Р.Ф. Ханова) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Донецької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації,
            
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулось до суду з позовом до Донецької митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000049/2 від 13.06.2016 та визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00056 від 13.06.2016. Одночасно позивач в позові просив поновити пропущений строку звернення ним до суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав про те, що Митниця безпідставно визначила іншу митну вартість імпортованих товарів і відмовила позивачу у їх митному оформленні. Товариство надало Митниці всі документи, які підтверджують складову декларованої ним митної вартості, що не містять жодних неточностей чи розбіжностей.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2.06.2017 відмовлено у задоволенні клопотання Донецької митниці ДФС про залишення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Донецької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації без розгляду.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2.06.2017, залишеною без змін ухвалою  Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 позов ПАТ Металургійний комбінат «Азовсталь» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000049/2 від 13.06.2016. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00056 від 13.06.2016. 
Рішення судів мотивовано тим, що позивачем подано відповідачу всі достатні відомості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому відповідачем  безпідставно обрано другорядний метод визначення митної вартості.
Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій  апеляційної інстанцій, відповідач  подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, відмовивши у задоволені позові. Вказується на те, що позивачем було порушено строк звернення із позовом до суду. Також Митниця, серед іншого, вказує, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу про ненадання позивачем до митного органу документів, які б могли підтвердити дійсну вартість імпортованого позивачем товару.
          В письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли ще до Вищого адміністративного суду України позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення без змін.
Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 1.03.2016 між ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (покупець) та «Misano Middle East FZ-LLC» Об`єднані Арабські Емірати (постачальник) укладений контракт № 089/10/16, за умовами якого поставлялись вогнетривкі матеріали.
В травні 2016 року на умовах вказаного контракту та доданої до нього специфікації на митну територію України ввезена цегла периклазовуглецева марки RM 815 AS, цегла периклазовуглецева марки RM 710 AS та цегла периклазовуглецева марки RM LMT 70 S за узгодженою сторонами ціною, у зв`язку з чим позивачем надано відповідачу для здійснення митного оформлення ввезеного товару митну декларацію № 700080000/2016/003162 від 13.06.2016 року по ціні товару, визначеній на умовах контракту та доданої до нього Специфікації.
Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач оскаржив його до суду, який, встановивши, що строк звернення із позовом ним попущено не було, прийняв вказані рішення. 
Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак таке судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
Згідно із частиною 1 статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Як було встановлено частиною 2 статті 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (стаття 49 КАС України).
За змістом частин 1 та 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 100 КАС України було закріплено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
При цьому, сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.
Поважними ж причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000049/2 від 13.06.2016 та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00056 від 13.06.2016 Товариство звернулось в квітні 2017, тобто з пропуском встановленого статтею 99 КАС України строку звернення до суду. 
При цьому, Верховний Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не було порушено вказувано строку звернення до суду із позовом, так як він листом № 089лс-03/ від 08.07.2016 звернувся до Держаної фіскальної служби України, в якому просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000049/2 від 13.06.2016 року (а. с. 118-120). Проте, на дату розгляду справи відповідь Держаної фіскальної служби України на скаргу № 089лс-03/ від 08.07.2016 позивач не отримав. 
Також, в матеріалах справи відсутні докази, які могли б підтвердити факт надіслання такого листа до Держаної фіскальної служби України. Вказана обставина не досліджувалась під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, враховуючи заперечення відповідача про його направлення . 
          За таких умов, є обґрунтованими доводи відповідача, які ним вказані в касаційній скарзі про те, що матеріалами справи не підтверджено факт направлення згадуваного листа позивачем та його отримання відповідачем. Також у клопотанні від 20.11.2017, яка надійшло до Вищого адміністративного суду України відповідачем зазначено, що з метою перевірки факту направлення позивачем до ДФС листа №089лс-03/ від 08.07.2016 Донецька митниця ДФС звернулась до ДФС України з проханням підтвердити зазначений факт, який підтверджений не був (лист  від 1.11.2017 №29618/7/99-99-03-01-01-17).
          Згідно із приписами статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. 
          Статтею 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
          Згідно із приписами статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.  Предметом оскарження є: 1) рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні (пункт 2 частини другої статті 24 МК України).
          У відповідності до статті 29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.          
          Враховуючи, те, що позивач в даній справі оскаржує рішення, яке прийнято з питань державної митної справ, то з урахуванням положень статті 29 МК України строк його оскарження визначається згідно із вимогами КАС України. 
         Разом з тим, у порядку, встановленому Податковим кодексом України можуть бути оскаржені податкові повідомлення-рішень органів доходів і зборів (ч. 5 статті 24 МК України).
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.06.2018 по справі №813/1276/16.
З урахуванням зазначеного, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення позивачем до суду, невірно застосовували до даних правовідносин приписи статей 56 та 102 ПК України. 
Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.
Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:  

1. Касаційну скаргу Донецької митниці ДФС задовольнити частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 2.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду. 
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду