Постанова
Іменем України
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 629/1319/16-ц
провадження № 61-7333св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у м. Красноармійськ Донецької області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року у складі судді Мішуровської С. Т. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Кружиліної О. А., Хорошевського О. М., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у м. Красноармійськ Донецької області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату належних сум щомісячної страхової виплати та виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування.
Позовна заява мотивована тим, що він є інвалідом III групи, його інвалідність пов`язана з трудовим каліцтвом, відповідно до акта про нещасний випадок на виробництві від 07 січня 1987 року, йому встановлена втрата працездатності 50 %.
З 01 квітня 2001 року, тобто з дати початку діяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд), справи потерпілих на виробництві, які отримували страхові виплати на той час на підприємствах, роботодавці передали до робочих органів Фонду за місцем реєстрації для продовження виплат. Отже, в серпні 2001 року його особова справа була передана до Фонду у м. Красноармійськ (на теперішній час - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) для продовження страхових виплат, відповідно до Закону України № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Позивач зазначав, що неодноразово звертався з цього приводу до Фонду як письмово так і на особистому прийомі, проте, на даний час йому так і не проведено перерахунок щомісячних сум страхових виплат. Також йому не виплачувалася щомісячна грошова сума регресу у розмірі 560,00 грн без будь-яких перерахувань.
Також зазначав, що з часу коли він перебуває на обліку у Фонду, тобто з 2001 року, він жодного разу не отримував ані путівок, ані грошової відповідної компенсації.
Позивач вважав, що Фонд своїми діями порушує його законні права та інтереси, в зв`язку з чим просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату належних йому сум щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності у розмірі 50 % та середньомісячного заробітку з щорічним перерахуванням сум щомісячних страхових виплат відповідно до зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики з березня 2002 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату належних йому сум виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування у розмірі 75 % за кожні 2 роки, починаючи з серпня 2001 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 постановою відділення Фонду у м. Красноармійську від 30 січня 2015 року № 0538/2709/2709/11 з 01 березня 2014 року призначена перерахована щомісячна грошова сума в розмірі 588,62 грн, в зв`язку з чим проведені відповідні перерахунки та виплати. ОСОБА_1 не встановлена потреба у санаторно-курортному лікуванні, а він потребує лише диспансерного нагляду. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у грудні 2017 року,  ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
20 березня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не застосував до розрахунку страхових виплат суму середнього розміру заробітної плати саме за тією професією та осадою, яку позивач займав під час нещасного випадку; відповідач жодного разу не запропонував йому безкоштовне протезування ока, хоча довідки МСЕК містили таку вказівку.
У квітні 2018 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Фонд просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2001 року перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійськ Донецької області (Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області), де отримує щомісячні страхові виплати.
Згідно з висновком МСЕК від 13 травня 1987 року ОСОБА_1 встановлена стійка втрата професійної працездатності 50 % та ІІІ група інвалідності, безстроково.
Розмір його пенсії по інвалідності станом на 01 березня 2013 року становить 92,34 грн.
Із копії виписки до акта огляду МСЕК від 13 травня 1987 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 потребує диспансерного нагляду.
Суд установив, що Фондом з 2001 року ОСОБА_1 кожного року здійснювалось перерахування розміру щомісячної страхової виплати на підставі постанов виконавчої дирекції Фонду у м. Красноармійськ Донецької області (Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області), а саме: від 27 грудня 2001 року № 2709, від 20 вересня 2002 року № 2-2709, від 15 травня 2003 року № 03-2709, від 26 березня 2004 року № 2009, від 31 березня 2005 року № 1887, від 01 березня 2006 року № 1780, від 30 березня 2007 року № 1708, від 07 квітня 2008 року № 0538/2709/2709/1, від 31 березня 2009 року № 0538/2709/2709/2, від 14 квітня 2010 року № 0538/2709/2709/3, від 17 травня 2011 року № 0538/2709/2709/4, від 27 березня 2012 року № 0538/2709/2709/6, від 24 квітня 2012 року № 0538/2709/2709/7, від 28 вересня 2012 року № 0538/2709/2709/8.
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Красноармійськ Донецької області (Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) від 29 березня 2013 року № 0538/2709/2709/9 потерпілому ОСОБА_1 з 01 березня 2013 року призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 545,53 грн.
З 01 березня 2014 року ОСОБА_1 на підставі постанови виконавчої дирекції Фонду у м. Красноармійськ Донецької області від 30 січня 2015 року № 0538/2709/2709/11 призначена перерахована щомісячна грошова сума в розмірі 588,62 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент подачі касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За змістом статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2 страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року, при проведенні даного перерахування враховується пенсія по інвалідності згідно з пунктом першим статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 17 КАС України 2004 року юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.
Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України 2004 року).
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно зі частинами першою, другою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.
Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.
За пунктами 6, 7 статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Відповідно до статті 8 вказаного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.
Згідно зі статтею 9 Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.
Тобто Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Відповідно до статті 17 Закону спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 18 КАС України 2004 року місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень вищезазначених норм права, за предметним та суб`єктним складом цей спір має ознаки публічно-правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм процесуального права викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/15-ц (провадження № 14-87цс18) та у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16-а (провадження № 11-350апп18).
Позовні вимоги стосуються перерахунку та виплати належних сум щомісячної страхової виплати та виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування, внаслідок професійного захворювання, що спричинило втрату працездатності, тому зазначена категорія спору належить до юрисдикції адміністративних судів.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку, що зазначений позов ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
На підставі частини четвертої статті 401 ЦПК України суд у попередньому судовому засіданні касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За змістом частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 414 ЦПК України).
За таких обставин рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 255-256, 400, 401, 402, 414, 416 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у м. Красноармійськ Донецької області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату належних сум щомісячної страхової виплати та виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування, закрити.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів і протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови він може звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко