Дата документу 11.03.2020 Справа № 324/1717/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 324/1717/19 Головуючий у 1-й інстанції: Кацаренко І.О.
Провадження №22-ц/807/950/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
11 березня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Путій Д.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу                                                    ОСОБА_1  на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_1 вона перебувала у шлюбі. Сімейні відносини з відповідачем не склалися, у зв`язку з чим 31 травня 2012 року  шлюб з відповідачем було розірвано. З ОСОБА_1 вони не проживають з часу розірвання шлюбу. З цього ж часу син проживає з нею. З ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття сину. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилося 18 років, і, відповідно, виплата аліментів припинилася.
На теперішній  час син навчається в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Син самостійно працювати та заробляти собі на життя не має можливості у зв`язку з тим, що він навчається на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги. 
Добровільно відповідач  відмовляється сплачувати допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Заробітку позивача не достатньо для повноцінного утримання сина, який продовжує навчання. Грошових збережень та інших джерел доходу позивачка не має.Із урахуванням зазначеного позивачка просила суд:Стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, щомісячно по одній чверті зі всіх видів заробітку відповідача на період навчання їх повнолітнього сина в учбовому закладі або до досягнення ним 23 років.
Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти по 1/6 (одній шостій) частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року, до закінчення ОСОБА_3 Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, тобто по червень 2023 року включно, або до припинення навчання в зазначеному учбовому закладі, але не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення судом не враховано ту обставину, що син не потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться на державному забезпеченні, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що син потребує матеріальної допомоги на період навчання, так як він навчається за денною формою в учбовому закладі розташованому у містя Львові, тобто в іншій області від місця реєстрації і постійного проживання, несе витрати на додаткове харчування, придбання цивільного одягу, канцелярських товарів, підручників тощо. Вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що сталися між сторонамси у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апееляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явився. На адресу апеляційного суду направив заяву, в якій прохає розглядати справу без його участі, апеляційну скаргу просить задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволення позову ОСОБА_2 відмовити ( а.с. 58, а.с. 69).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню. 
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обов`язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання покладено в рівній мірі на обох батьків. Оскільки у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати у розмірі 1/6 від його заробітку (доходу) щомісячно, тому суд вважав вимоги ОСОБА_2 законними та обґрунтованими.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис № 144 (а.с.9).

З довідок  Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №7557 від 10 вересня 2019 року і №9103 від 19 листопада 2019 року вбачається, що курсант ОСОБА_3 являється курсантом першого курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, термін навчання з 17 липня 2019 року по червень 2023 року, форма навчання - денна. Курсант ОСОБА_3 забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах (а.с.6, а.с. 26).

З довідки про доходи № 1265 від 15 листопада 2019 року вбачається, що курсант ОСОБА_3 навчається на денній безплатній формі навчання, отримує стипендію: жовтень 2019 року – 620,00 грн., листопад 2019 року – 683,86 грн. ( а.с. 27).

З копії довідки №6540 від 02 жовтня 2019 року про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). 

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу  серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області 31 травня 2012 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано 31 травня 2012 року (а.с.8).

З довідки про доходи  №02-4372 від 30 жовтня 2019 року, виданої ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», і копії наказу №2665/к від 12 грудня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 працював у ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» майстром з ремонту устаткування та отримував заробітну плату з квітня 2019 року по вересень 2019 року  205181,02 грн., утримано із заробітної плати 46644,40 грн., заробітна плата до виплати 158536,62 грн. Звільнився ОСОБА_1 з роботи за угодою сторін 12 грудня 2019 року (а.с.18).

З довідки про доходи  №  БМ-00000155 від 15 листопада 2019 року вбачається, що  позивачка ОСОБА_2  має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, розмір якої (нарахованої) в місяць  коливається  від 5685,13 грн. до 6189,00 грн.  за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року нею отримано 35769.29 грн (а.с. 28). 

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

        Встановивши, що син сторін –  ОСОБА_1   продовжує навчатися у Національній Академії Сухупутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання, придбання цивільного одягу, канцелярських товарів, підручників тощо, а ОСОБА_1 , який працездатний, має можливість надавати сину таку допомогу, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. 

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку обставинам справи та поданим сторонами доказам є необґрунтованими, оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що останній дуже хворіє, у зв`язку з чим не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує начання не заслуговують на увагу, оскільки з виписки історії хвороби № 299 вбачається, що останній раз ОСОБА_1 проходив лікування з 17 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, тобто п`ять років тому назад, працездатність відновлена та зазначено, що він може стати до роботи 31 березня 2015 року ( а.с. 53-54). Інших належних та беззаперечних доказів, якіб свідчили про те, що ОСОБА_1 на даний час хворіє, останній суду не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 несе додаткові витрати пов`язані з лікуванням його батька ОСОБА_4 не береться апеляційним судом до уваги, оскільки апелянт не надав ніяких доказів на підтвердження зазначених обставин, а також останнім не надано доказів, які б свідчили про те, що пенсії чи інших доходів його батька не достатньо для його лікування та забезпечення життєдіяльності. 

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з розміром стягнених аліментів, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку. 

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2020 року.
Головуючий суддя  	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.