ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2020 р.                                            Справа №914/1595/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                М.І. Хабіб 
суддів                                                                                                    О.П. Дубник, 
                                                                                                    О.В. Зварич,
розглянувши в порядку спрощеного   позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" №НЮ-374від 17.02.2020 
на рішення Господарського суду Львівської області від 16.01.2020, повний текст рішення складено 24.01.2020, 
у справі № 914/1595/19(суддя Галамай О.З.)
за позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Октябрська ЦЗФ", м. Білицьке Донецької області
до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів
про стягнення 4        109,98грн
                                                  ВСТАНОВИВ:
          У серпні 2019року ПАТ "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" про стягнення  4   109,98грн вартості нестачі вугілля.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач як виконавець уклав  з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»(замовником)  договір №607-ПУ-ПТП від 28.12.2017, відповідно до умов  якого позивач  взяв на себе зобов`язання  прийняти від замовника вугілля, провести його збагачення  та передати замовнику отриманий  в результаті збагачення концентрат. Згідно з накладною  №50000058 від 28.05.2019 позивач завантажив у напіввагон №60519246 кам`яне вугілля марки ДГ 0-100 в кількості 60   800грн, яке залізниця прийняла до перевезення   на станції  Родинська Донецької залізниці та мала доставити  до станції Добротвір Львівської залізниці на адресу ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенеро». 
          На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці за результатами комісійного переваження вагона №60519246 виявлено, що нетто вантажу становить 58900кг, що на 1900кг менше, ніж зазначено у вантажному документі, про що складено відповідний комерційний акт  №450003/138 від 30.05.2019.  З урахуванням встановленої п.27 Правил видачі вантажів норми природної втрати   для мінерального палива в розмірі 1% та вартості   1 тони вантажу в сумі 3181,10грн з ПДВ (довідка відправника ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 13.06.2019 № 1/3279) недостача вугілля становить 1292кг, а його вартість - 4109,98грн з ПДВ. Відтак позивач стверджував про завдання відповідачем  йому збитків на суму  4   109,98грн. Посилаючись на ст. 23 ЗУ «Про залізничний транспорт», ст.ст.110 113,ч. 2 ст. 114, ст. ст. 115,129,133  Статуту залізниць України, ст.920 ЦК України,  позивач просив стягнути з відповідача  4   109,98грн вартості нестачі вугілля.

          Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.01.2020 у справі №914/1595/19 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 4    109,98 грн вартості нестачі вантажу та 1921,00грн судового збору.
          Рішення мотивоване ст.ст. 917,  924 ЦК України, ст.ст. 12, 23,26 ЗУ «Про залізничний транспорт», ст.ст. 31, 32, 110, 111, 113, 114, 115  Статуту залізниць України, п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів, п.12. 1 Правил технічної експлуатації залізниць України, п.2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, ч.3 ст. 917 ЦК України. п. 27 Правил видачі вантажів, постановою Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №905/96/17.
           При задоволенні позову  суд першої інстанції виходив з того, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу лише у випадку, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам. Належних доказів, які доводять наявність цих обставин, відповідач суду не подав. При цьому суд відхилив доводи відповідача про втрату вантажу внаслідок не підготування відправником вагона для перевезення вантажу дрібних фракцій, посилаючись на ст.ст. 31,32 Статуту залізниць України, п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів, п.12. 1 Правил технічної експлуатації залізниць України, п.2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, ч.3 ст. 917 ЦК України. Суд вказав, зокрема,  що   відповідач як перевізник мав  можливість належним чином здійснити огляд вагона №60519246, встановити його непридатність для перевезення вугілля та відмовитися від прийняття вагона до перевезення , однак прийняв  спірний вантаж до перевезення без зауважень. Суд зазначив, що встановлені в комерційному акті обставини щодо наявності  поглиблення у навантажені та порушення маркування свідчать про втрату  частини вантажу саме під час перевезення, в той час як вагон був справний, люки закриті з обох сторін, а вантаж міг уміститися у вагоні. Відтак суд дійшов висновку, що відповідач повинен нести відповідальність за втрату вантажу. Суд перевірив проведений позивачем розрахунок вартості втраченого вантажу та встановив його правильність, виходячи  із вартості   1 тони вантажу в сумі 3181,10грн з ПДВ, вказаної у довідці  ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 13.06.2019 № 1/3279, відсутності у специфікації до договору  відсотку вологості вантажу (вугілля кам`яного ДГ (0-100) та правомірного застосування позивачем при розрахунку  1% норми природної втрати для мінерального палива. 

          РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" оскаржила рішення в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити   в позові.
          Скаржник посилається на параграфи 5-8 Технічних умов розміщення у рухому складі вантажів дрібних фракцій,що перевозяться без тари,  та вказує  на встановлений  ними обов`язок відправника щодо вжиття заходів по ущільненню  наявних у вагоні зазорів, через які можливе просипання вантажу при перевезенні. При цьому зазначає, що згідно з актом про технічний стан вагона №44 від 30.05.2019  вагон №60519246  був технічно справним, разом з тим в акті зазначено, що між кришками 2 люків містяться 500х20мм зазори між поперечною балкою і кришками люків з правої сторони по ходу поїзда, заходи щодо запобігання втрати вантажу не вжиті, можлива втрата. Тобто вагон №60519246 був технічно справним, але не підготовлений до перевезення вантажовідправником, внаслідок чого відбулася втрата вантажу, відтак стверджує про відсутність у даному випадку вини перевізника у втраті вантажу. Крім того, зазначає про неврахування судом першої інстанції ч.2 ст.114 Статуту залізниць України та ч.2 п. 27 Правил видачі вантажів, згідно з якими при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні,  норма недостачі ( сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної у перевізних документах для вантажів, завантажених у вологому стані.
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від  16.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та ухвалено здійснити розгляд справи № 914/1595/19 на підставі ч. 10   ст. 270 ГПК України   в порядку   письмового провадження без повідомлення   учасників справи.
          Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу, разом з тим, згідно з ч. 3   ст. 263 ГПК України   відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
          Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.
           28.12.2017 ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та ПАТ "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" (виконавець) уклали договір №607-ПУ-ПТП (а.с. 86-97).
           Відповідно до п. 1 вказаного договору замовник зобов`язується передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов`язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором і/або специфікаціями.
          Кількість, маркування, якісні показники вугілля, вантажовідправники визначаються сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п.1.1.1 договору).
          Якість концентрату повинна відповідати вимогам ДСТУ4083-2012, ДСТУ7493-2013, ТУ виконавця і не перевищувати граничні  показники, вказані в специфікаціях до договору, а також відповідати даним, вказаним в посвідченнях про якість та в реєстрах відвантажених вагонів на концентрат( п 3.1 договору). 

          Специфікацією від 30.04.2019  до договору №607-ПУ-ПТП від 28.12.2017(а.с. 98-99)визначено   кількість, марки, якісні  харакретистики  вугілля, належного до поставки (передачі) замовником виконавцю для його збагачення -  222       000, 00 т (таблиця №1), термін поставки- травень-червень 2019року (п. 2 специфікації).
     Відповідно до п. 4 специфікації виконавець зобов`язується прийняти вугілля, обумовлене в п. 1 даної специфікації (таблиця №1), здійснити його збагачення на збагачувальній фабриці, вказаній в таблиці № 2 даної специфікації, і передати (поставити) отриманий в результаті збагачення вугілля концентрат замовнику на умовах, обумовлених в листах-заявках.
          В таблиці №2 специфікації визначено  назву, марки,кількість,  якісні характеристики концентрату - вугільної продукції, яку збагачувальна фабрика (ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ») повинна передати вантажоодержувачам. За змістом специфікації  ДТЕК Запорізька ТЕС, ДТЕК Ладижинська ТЕС, ДТЕК Добротвірська ТЕС та ДТЕК Бурштинська ТЕС  є вантажоодержувачами   вугілля кам`яного ДГ (0-100), Г(Г1) 0-100, Г(Г2) 0-100, вміст золи в якому не повинен перевищувати 28%, вологість -16%. Іншим вантажоодержувачам передається вугільна продукція з іншими характеристиками (ТОВ « Харківський коксовий завод « ТД»-  зола-10%, вологість -13 %; ПрАТ                                "Дніпропетровський КПК" - зола - 14%, вологість -16% тощо).
          
          Відповідно до п.4 заставна вартість тонни концентрату, зазначеного в таблиці №2, визначена сторонами в розмірі 3   102,00грн з ПДВ.

          По накладній №50000058 від 28.05.2019 (а.с. 16) ПАТ «ДТЕК Октябрська  ЦЗФ»  (відправник)  відвантажило зі  станції Родинська Донецької залізниці  на адресу Добротвірської ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго»(одержувач)  на станцію Добротвір Львівської  183   800кг кам`яного вугілля марки г-газове, ДГ 0-100 у трьох вагонах: 
-№ 60519246 з масою вантажу - 60   800кг;
-№62611009 з масою вантажу - 63   200кг;
-№ 56083041 з масою вантажу - 59   800кг.
          У накладній вказано спосіб пакування- насипом, вантаж завантажено у вагони вантажовідправником, вантаж катаний катком,маркований у формі поперечних смуг трикутної форми, спосіб визначення маси-на вагонних вагах (150т), вантаж розміщено і закріплено згідно з п. 3 гл. 14 Додатку 3 до УМВС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу   ОСОБА_1 
          Залізниця прийняла вантаж до перевезення, про що свідчить відмітка про підтвердження   28.05.2019 прийомоздавальником   ОСОБА_2 правильності внесених до накладної  №50000058 від 28.05.2019 відомостей, засвідчений ЕЦП, та календарний штемпель « 28.05.2019» станції відправлення  у п. 56  цієї накладної.
          У вказаній накладній міститься відмітка, що вагон №60519246 прибув з комерційним актом №450003/138/1 від 30.05.2019 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, відповідно до якого видано вантаж вантажоодержувачу.
          Згідно з комерційним актом №450003/138/1 від 30.05.2019 ( а.с. 15), складеним працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми  №50873 від 29.05.2019, проводилося комісійне переважування вагона №60519246 на справних 150-тонних електронно-тензометричних вагонних вагах, заводський №032, що пройшли держповірку 28.12.2018, за результатами якого  виявлено: вага брутто - 82600 кг, тара за - 23700 кг, нетто - 58900 кг, що менше ваги вказаної в документі на 1900 кг.
          Навантаження вантажу вище бортів на 10-15 см, маркування поперечними борознами. За рухом поїзда над 1-2 люками міститься воронкоподібне поглиблення довжиною 3.0 м по ширині вагона, глибиною - до дна вагона. В місці поглиблення маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Знаходяться зазори ліворуч та праворуч за рухом поїзда між кришками 2 люків та поперечними балками вагону довжиною по 500 мм, шириною по 20мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу зазори ущільнили за допомогою клоччя. Течі вантажу нема. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. При повторному зважуванні вага підтвердилась. Вантаж, якого бракує, міг вміститися у вагоні.           У розділі «Є» зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці, згідно з якою під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено.

          Вагон №60519246 був відчеплений та досланий на станцію призначення за накладною №46732863 від 30.05.2019 (а.с. 17).
          В матеріалах справи наявний  акт № 44 від 30.05.2019 про технічний стан вагона (а.с.38), складений працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці,  в якому вказано, що  вагон №60519246 є технічно справним. У висновку про можливість втрати, псування вантажу внаслідок вказаної несправності зазначено про зазори зліва та справа за рухом між кришками люків та поперечними балками вагону по 500*20 мм. Втрата вантажу можлива. Вантажовідправник до завантаження зазори бачити міг, однак заходів щодо їх ущільнення не вжив.            
          Відповідно до довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"№ 1/3279 від 13.06.2019 вартість 1 т вугільної продукції у напіввагоні № 6051946 по накладній № 50000058 становить 3       181, 10 грн з ПДВ (а.с. 18).
          На зворотній стороні накладної №50000058 від 28.05.2019 (а.с. 16) зроблено переуступний напис на право пред`явлення позову  ПАТ "ДТЕК Октябрська ЦЗФ", засвідчений підписами генерального директора та головного бухгалтера  ПАТ "ДТЕК Західенерго".
          Позивач визначив  розмір завданих збитків у зв`язку з нестачею вантажу в сумі 4   109,98грн, виходячи  із нестачі вантажу 1   292кг ( нестача згідно з комерційним актом  1900 кг- 608кг норма природної втрати (1%)) х 3       181, 10 грн (вартість 1 т вугільної продукції).
          Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача  підлягає до задоволення частково з таких підстав.
          Згідно ч.1  ст.  909 ЦК України     за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
          Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3   ст.909 Цивільного кодексу України   та ч.2   ст.307 ГК України  підтверджується складанням транспортної накладної.          
        Положеннями частини 5   статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті   908   та статті   920 ЦК України, визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
          Статтею 6         Статуту залізниць України       визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
          Згідно з п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001    № 542, кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.           
          Статтею 924 ЦК України   передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
          Відповідно до ст. 110   Статуту залізниць України   залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.          
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач завантажив у напіввагон № 60519246 насипом вугілля кам`яне марки ДГ 0-100 в кількості 60   800кг та згідно з накладною №50000058 від 28.05.2019  відвантажив  це вугілля Добротвірській ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго»(одержувач), а залізниця прийняла його перевезення.
        На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці за результатами  комісійного переважування вагона №60519246   встановлено вагу нетто вантажу  - 58900 кг, що менше вказаної в накладній ваги на 1900 кг, про що складено комерційний акт№450003/138/1 від 30.05.2019. 

       Правильність оформлення вказаного комерційного акту сторонами не заперечується. 
   
      В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вагон був технічно справним, але не підготовлений до перевезення вантажовідправником, позивач як відправник вантажу не  вжив заходів по ущільненню  наявних у вагоні зазорів, внаслідок чого відбулася втрата вантажу, відтак стверджує про відсутність його вини у втраті вантажу.

         Апеляційний суд відхиляє ці доводи скаржника з огляду на наступне.

        Відповідно до ст.31 Статуту залізниць України залізниця  зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні  для  перевезення  відповідного  вантажу.
              Додаткова підготовка  вагонів та контейнерів під завантаження вантажів,  що потребують особливих умов перевезення і  зберігання, може  здійснюватися  залізницею  на  підставі  договору за рахунок  відправника.
          Придатність рухомого   складу   для   перевезення  вантажу  в комерційному відношенні визначається: вагонів -  відправником,  якщо завантаження здійснюється його  засобами,  або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн    та    бункерних    напіввагонів     - відправником. 

          Частиною 3 статті 32   Статуту залізниць України   встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.
          Пунктом 5  Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу передбачено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.
          Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених   наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.
          Вказаними нормативними актами дійсно встановлений обов`язок відправника підготувати вантаж та вагон під завантаження  та при необхідності вжити відповідних заходів з метою збереження вантажу та запобіганню його втраті під час перевезення.
          Разом з тим, пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
          За приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО), оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.
          Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.
          Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених   наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. 
          З комерційного акту та акту № 44 про технічний стан вагона вбачається, що вагон   №60519246 був технічно справним, проте мав зазори, які не забезпечували збереження вантажу та які були   видимими при візуальному огляді вагона. Відтак згідно з названими нормами залізниця вправі була не приймати вантаж до перевезення, проте вантаж був прийнятий залізницею до  перевезення без жодних зауважень.
          Відповідно до ч. 2   ст. 308 Господарського кодексу України    відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.
          Частинами 1-3 статті    ст. 314 Господарського кодексу України   визначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.
          Відповідно до ч. 1   ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт"   залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
          Згідно з ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених   Статутом залізниць України.
          У статті 111   Статуту залізниць України   наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.
          Згідно з п. "е" ст. 111   Статуту залізниць України   залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.
          За змістом ст. 113   Статуту залізниць України   за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
          Названі норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.
          Тобто законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №905/748/17, від 08.04.2019 у справі №905/96/17).
           Проте відповідачем не доведено наявності обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.
          На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач  повинен нести відповідальність за втрату вантажу у вагоні №60519246, оскільки перевізник мав можливість належним чином здійснити огляд вагона       №60519246 та правильність завантаження відправником вантажу, і у випадку неналежного стану вагона чи здійсненого завантаження міг відмовитись від здійснення перевезення.           
          Відповідно до   ст. 920 ЦК України   у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
          Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності  найменування,  маси  і  кількості   місць вантажу,  багажу чи вантажобагажу натурою з даними,  зазначеними у транспортних документах(стаття 129   Статуту залізниць України).
    Комерційним актом №450003/138/1 від 30.05.2019 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці встановлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №60519246 масі, зазначеній у накладній, а саме: вага вантажу (нетто - 58900 кг) на 1900 кг  менша ваги, вказаної в документі.

          Частиною 2 статті 114   Статуту залізниць України   встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
          Норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу  встановлено пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених   наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644. 
          При визначенні недостачі маси вантажу позивач застосував   встановлену пунктом 27 Правил видачі вантажів норму природної втрати та граничного розходження  для  мінерального палива у розмірі  1% маси, зазначеної в перевізних документах,  та вказав в своєму розрахунку, що недостача становить 1   292кг (недостача згідно з комерційним актом  1900 кг- 608кг( 1%) норма природної втрати, а збитки-4   109,98грн ( 1   292кг х 3       181, 10 грн (вартість 1 т вугільної продукції)).

     Суд першої інстанції погодився з таким розрахунком, визнав правомірним застосування позивачем при розрахунку  1% норми природної втрати для мінерального палива, зазначивши про відсутність  у специфікації до договору  відсотку вологості вантажу -вугілля кам`яного ДГ (0-100).

          Однак,  за змістом  таблиці №2  специфікації від 30.04.2019 до договору від 28.12.2017 №607-ПУ-ПТП збагачувальна фабрика (ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ») передає вантажуодержувачам  ДТЕК Запорізька ТЕС, ДТЕК Ладижинська ТЕС, ДТЕК Добротвірська ТЕС та ДТЕК Бурштинська ТЕС вугільну продукцію, зокрема,    вугілля кам`яне ДГ (0-100), вологість якого не перевищує 16%.

          Отже, висновок суду про відсутність  у специфікації до договору  відсотку вологості вантажу -вугілля кам`яного ДГ (0-100) суперечить фактичним обставинам справи.
          Згідно з частиною другою пункту 27 Правил видачі вантажів  при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах,  для вантажів, які здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.
          Відтак апеляційний погоджується з доводами скаржника, що у даному випадку підлягала застосуванню норма  природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто у розмірі 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що становить 1216кг              ( 2% від 60   800кг (маси, зазначеної в перевізних документах)).
          Таким чином,  недостача вантажу у напіввагоні № 6051946, за яку залізниця несе відповідальність, становить 684кг (1900кг - 1216кг), а її вартість- 2   175,87грн ( 684кг х  3181,10грн вартість 1т згідно з довідкою АТ "ДТЕК Павлоградвугілля"№ 1/3279 від 13.06.2019).

          З огляду на викладене апеляційний суд частково погоджується з доводами скаржника та вважає неправомірним рішення суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі.

          Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

          Апеляційний суд дійшов висновку, що при вирішенні спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права та    дійшов помилкового висновку про задоволення позову у повному обсязі. Отже, рішення суду першої інстанції    належить скасувати, прийняти    нове, яким позов задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2   175,87грн вартості недостачі вантажу. У задоволенні решти вимог - відмовити.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при  виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

          Відтак  розподіл судового збору належить здійснити з урахуванням  розміру задоволених позовних та апеляційних вимог: з відповідача на користь позивача належить стягнути  1   017,00грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції; з позивача на користь відповідача належить стягнути 1356,00грн судового збору за перегляд рішення апеляційним судом. 

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу    задоволити частково.
2.Рішення Господарського суду  Львівської області від  16.01.2020 у справі №914/1595/19 скасувати. Прийняти нове рішення, яким   позов задоволити частково.

          Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" , ідент. код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", ідент. код відокремленого підрозділу 40081195, місцезнаходження відокремленого підрозділу: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ", ідент. код: 00176549, місцезнаходження: 85043, Донецька область, м. Білицьке, вул. Красноармійська, 1 А, - 2   175,87грн вартості недостачі вантажу та 1017,00грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
          У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ", ідент. код юридичної особи: 00176549, місцезнаходження юридичної особи: 85043, Донецька область, м. Білицьке, вул. Красноармійська, 1 А, на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" , ідент. код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", ідент. код відокремленого підрозділу 40081195, місцезнаходження відокремленого підрозділу: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1 - 1356,00грн судового збору за перегляд рішення  апеляційним судом.

3.           Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені     ст. ст. 286-291 ГПК України.
4.               Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                      М.І. Хабіб
                                                                                          
          Суддя                                                                                 О.П. Дубник
          
          Суддя                                                                                 О.В. Зварич