ПОСТАНОВА
Іменем України

03 червня 2020 року 
Київ
справа №718/2699/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33449/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Смоковича М.І., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року (головуючий суддя -  Смілянець Е.С., судді - Залімський І. Г., Сушко О.О.) у справі 
за позовом   ОСОБА_1 
до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці рядового поліції Утченко Андрія Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України
про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №143012 від 16.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення відносно неї; визнати дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченко Андрія Юрійовича, щодо складання постанови серії ДР №143012 від 16 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.12.2016 року близько 12:00 години, керуючи автомобілем «BMW X6», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Героїв Майдану в м. Чернівці, вона була зупинена інспектором поліції Утченко А.Ю., який вказав що вона здійснила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, розмовляла по телефону за кермом. Коли вона повідомила йому що це абсурд, оскільки в її автомобілі встановлена система «Hands free», інспектор повідомив що вона порушила правила проїзду перехресть, не надавши перевагу транспортному засобу який рухався по головній дорозі та виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на неї штрафу у розмірі 425 гривень. Крім того ОСОБА_1 надала пояснення стосовно ненадання переваги транспортному засобу, та вказувала, що в той час вона проїжджала перехрестя з вул. Кафедральної на вул. Героїв Майдану рухаючись по другорядній дорозі. На перехресті вона переконалась що немає перешкод, оскільки з одного боку рухався тролейбус, який знаходився дуже далеко, а з іншого боку на відстані 40-50 метрів рухався поліцейський автомобіль. Таким чином вона мала достатньо часу для проїзду перехрестя. Однак, як виявилося, поліцейський автомобіль рухався з великою швидкості, адже через декілька секунд, коли вона вже завершувала маневр, він приблизився до перехрестя та почав застосовувати звукові сигнали.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.02.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано дії інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Чернівцях Утченко Андрія Юрійовича, щодо складання постанови серії ДР №143012 від 16 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними.
Визнано постанову серії ДР №143012 від 16 грудня 2016 року, у справі про адміністративне правопорушення, протиправною та скасовано її.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу без складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Суд вказав, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як   розгляд   справ   за   місцем   знаходження   органу,   уповноваженого   законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю. Оскільки про вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП протокол не складався, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того суд вважав неправомірними дії інспектора поліції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, оскільки як встановлено в судовому засіданні відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2017 року було скасовано.
Прийнято по справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Відмовляючи в позовних вимогах, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Отже, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
28 квітня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року, в якій просив її скасувати та залишити в силі постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2017 року. 
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог. Вказує, що висновки суду про те, що Законом не передбачено надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови є абсурдними. Вказує, що судом не було встановлено чи дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, а також, якою саме особою, не надано правову оцінку обставинам, що мають значення для розгляду справи. Отже, судом було підтверджено правомірність винесення відповідачем спірної постанови за відсутності будь-яких доказів вини позивача.    
Позивач в касаційній скарзі виявив бажання бути присутнім під час касаційного розгляду даної справи.
Відповідачем не були надані суду заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.   
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16.12.2016 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Чернівці Утченко А.Ю. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ДР №143012 від 16 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до змісту постанови в м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 1, ОСОБА_1 16.12.2016 року о 12:33 годині керуючи автомобілем «BMW X6», рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, чим порушила п. 16.11 ПДР.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Зі змісту ч. 2 ст.122 КУпАП вбачається, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що у спірній ситуації протокол про адміністративне правопорушення може не складатись.
Проте, Суд вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Суд вказує, що відповідно до п.8 постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДР №143012 від 16 грудня 2016 року, до вказаної постанови було додано відео з бодікамери СЕ 00086 (а.с.4), крім того, представником третьої особи під час розгляду справи в суді першої інстанції було долучено до матеріалів справи DVD диск із відповідним записом з нагрудної камери поліцейського (а.с.28).
При прийнятті рішення у справі суд повинен надати оцінку доказам, які містять інформацію щодо предмету доказування, встановити на підставі таких доказів наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, судами попередніх інстанцій не було досліджено всі докази, що наявні в матеріалах справи та стосуються порушення, за яке на позивача було накладено адміністративне стягнення. 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому, Суд вказує, що особливою умовою під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Частиною 3 статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) передбачалось, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки факту наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, в тому числі не досліджені зібрані у справі докази, враховуючи порушення судами попередніх інстанцій принципу офіційного з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам статті 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень) щодо законності і обґрунтованості, а допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до Кіцманського районного суду Чернівецької області, якому слід вжити визначені законом заходи, необхідні для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, надати оцінку всім аргументам учасників справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 349 КАС України Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з ч. 2, 4 ст.353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року - скасувати і направити справу на новий розгляд до Кіцманського районного суду Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич
Судді                                                                                           М.І. Смокович 
          
                                                                                          Н.В. Шевцова