ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2020 року 	м.Дніпро	справа № 201/13290/16-а 2-а/201/14/2020	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року у справі № 201/13290/16-а (2-а/201/14/2020) (суддя Федоріщев С.С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солопа Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову серії АР2 №248393 від 16.09.2016р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
          Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпра від 27 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено, скасовано постанову серії АР2 №248393 від 16.09.2016р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та закрито провадження у справі.
          Департаментом патрульної поліції Національної поліції України на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, порушення судом норм процесуального права скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
          Позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу. У відзиві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16 вересня 2016 року о 10 годині 00 хвилин інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солоп О.В. в м. Дніпропетровську було зупинено автомобіль «Тойота РАВ 4», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 Позивачці ставиться в провину те, що вона рухалася по вулиці Гоголя від вул. Паторжинського в напрямку вул. Чернишевського та перетнула перехрестя вул. Гоголя і Чернишевського без виконання вимог дорожнього знаку 4.2 про рух тільки праворуч, чим допустила порушення вимог п.4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України.
          Стосовно позивача складено постанову серії АР № 248393 про те, що вона в тому місці за кермом вказаного автомобіля, рухаючись по тій дорозі, не виконала вимог правил дорожнього руху про заборону іншого руху крім праворуч, чим допустила порушення правил дорожнього руху, та притягнуто її до адміністративної відповідальності по ч. 1ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 255 грн.
          Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
          За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи із наступного.
          Позивачем заперечувався факт вчиненого правопорушення.
          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, є безпідставним, оскільки факт вчинення правопорушення не є доведеним належними та допустимими доказами. Крім того, докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.
          Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
          Згідно з п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
          Відповідно до п. 33.4 ПДРзнак 4.2 дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений.
          Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
          Позивачу в провину ставиться те, що вона рухалася по вулиці Гоголя від вул. Паторжинського в напрямку вул. Чернишевського та перетнула перехрестя вул. Гоголя                     і Чернишевського без виконання вимог дорожнього знаку 4.2 про рух тільки праворуч, чим допустила порушення вимог п. 4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України.
          Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
          Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
          Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
          Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
          Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
          Колегією суддів досліджений відеозапис на DVD-диску (а.с. 12). Переглянувши наданий відповідачем відеозапис, суд вважає неможливим достовірно встановити, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
          Так, з відеозапису не видно дорожнього знаку «Рух праворуч» відносно автомобіля позивача, з відеозапису вбачається як відповідач складає спірну постанову відносно позивача.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доводи відповідача про порушення позивачем п.4.2. ПДР не підтверджуються належними доказами.
          Крім того, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом, оскільки в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис, не міститься.
          Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
          Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
          В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач - працівник органу Національної поліції, при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
          З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність скасування постанови та, як наслідок, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
          Доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322,  325,  329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

          Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року у справі № 201/13290/16-а (2-а/201/14/2020) - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак