П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 400/3597/19	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв                      14 лютого 2020 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту захисту економіки Національної поліції України та Національній поліції України, а саме: стягнення компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, у сумі 3313,90 грн.; стягнення відшкодування за час затримки виплати компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, починаючи з 02 червня 2018 року по день винесення рішення судом, з розрахунку 302,55 грн. за кожен день затримки; зобов`язання перерахувати стягнуті суми за визначеними реквізитами.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправними дії щодо не нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану частину щорічної відпустки; стягнуто компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки; стягнуто відшкодування за час затримки виплати компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, починаючи з 02 червня 2018 року по 14 лютого 2020 року, з розрахунку 302,55 грн. за кожен день затримки.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як позивач мав право на отримання компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у році звільнення, а не за попередні роки.
При цьому, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково при вирішенні спірних правовідносин застосовано норми загального трудового законодавства, а не спеціальні нормативно-правові акти, якими прямо врегульовано спірні правовідносини.
Крім того, апелянт вважає, що позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду з вимогами про стягнення відшкодування за час затримки виплати компенсації за невикористану частину щорічної відпустки.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірних коштів.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення – скасуванню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, у період з 07 листопада 2015 року по 01 червня 2018 року.
Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 29 травня 2018 року № 118 о/с ОСОБА_1 з 01 червня 2018 року звільнено зі служби в поліції, з виплатою компенсації за 02 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2018 році.
При цьому, 27 серпня 2019 року позивач звернувся до Департаменту із заявою про надання інформації щодо нарахованої та сплаченої йому заробітної плати, за період з червня 2017 року по червень 2018 року. 
В свою чергу, згідно довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 вересня 2019 року, ОСОБА_1 використав 20 діб щорічної основної відпустки за 2017 рік, а тому залишок невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік становить 10 діб.
Внаслідок чого, бажаючи отримати грошову компенсацію за невикористану у 2017 році відпустку, а також отримати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірної компенсації, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Згідно ч. 1 ст. 92 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Згідно ч. 1 ст. 93 ЗУ «Про Національну поліцію», тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
Частиною 7 вказаної статті встановлено, що чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
Частиною 10 вказаної статті встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Частиною 11 вказаної статті встановлено, що відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.
За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

При цьому, Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260.
Згідно п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Колегією суддів встановлено, що наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 118 о/с від 29 травня 2018 року звільнено ОСОБА_1 зі служби в Національної поліції України з 01 червня 2018 року.
При цьому, зазначеним наказом передбачено проведення виплати позивачу компенсації за 2 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований у 2018 році час. 
Між тим, довідкою Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 вересня 2019 року сповіщено позивача про те, що залишок невикористаної щорічної основної відпустки, за період проходження служби у Національної поліції України у 2017 році, становить 10 діб.
Внаслідок чого, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України компенсації за дні невикористаної частини щорічної відпустки у 2017 році, а як наслідок про стягнення відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 2018 року.
При цьому, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спірних правовідносин, пов`язаних з проходженням публічної служби, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а загальне трудове законодавство підлягає застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано правовідносин, або коли про це прямо йдеться у спеціальному законі.
В даному випадку, вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-8а15).
В свою чергу, вищевикладеними положеннями ЗУ «Про Національну Поліцію України» та прийнятими до нього підзаконними нормативно-правовими актами чітко врегульовано питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються зі служби.
В даному випадку, виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки передбачена виключно за невикористані в році звільнення дні.
Тому, враховуючи, що позивач звільнився зі служби у 2018 році, колегія суддів вважає, що він не мав права на отримання спірної компенсації за невикористані у 2017 році дні відпустки.
В даному випадку, вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 07 серпня 2019 року (справа № 820/5122/17).
Крім того, враховуючи вищевикладені висновки колегії суддів, не підлягає розгляду похідна вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як зазначена відповідальність працедавця передбачена нормами КЗпП України, який не підлягає застосуванню при вирішенні спірних правовідносин.
В свою чергу, судом першої інстанції не надано правової оцінки вказаним обставинам та помилково застосовано норми матеріального права при розгляді даної справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року – скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.