ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2020 р.           Справа№ 910/17992/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Агрикової  О.В. 
 
при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Київської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2020
у справі №910/17992/19 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мак»
до Київської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мак» (далі - ТОВ «Мак», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі також - відповідач) про визнання укладеною в наведеній позивачем редакції додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 28.05.2008, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.06.2008 за №75-6-00407.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Мак» вказувало на те, що незважаючи на прийняття Постійною комісією з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради рішення про поновлення договору оренди, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) впродовж шести місяців не вчинялось будь-яких дій щодо підготовки відповідної додаткової угоди, що, на думку позивача, свідчить про неправомірне зволікання в укладенні додаткової угоди, а відтак, наявність правових підстав для визнання її укладеною в судовому порядку. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 відкрито провадження у справі №910/17992/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент земельних ресурсів, третя особа).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19 позов задоволено частково, визнано укладеною Додаткову угоду про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 28.05.2008, укладеного між ТОВ «Мак» та Київською міською радою, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисан Віктором Івановичем за реєстровим №2435, та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.06.2008 за №75-6-00407; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто з Київської міської ради на користь ТОВ «Мак» судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. 
Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що позивачем було обрано передбачений ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб пролонгації договору оренди, а саме, шляхом направлення повідомлення орендодавцю не пізніше ніж за місяць до спливу строку дії договору оренди, до якого, зокрема, було долучено підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою позивача проект додаткової угоди про поновлення договору оренди; на підставі вказаного повідомлення та долучених до нього документів було сформовано кадастрову справу №А-25022, за наслідками розгляду якої рішенням Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2019, оформленим протоколом №10/99, вирішено поновити ТОВ «Мак» на 10 років договір оренди земельної ділянки;  наявність такого рішення є волевиявленням відповідача на поновлення (продовження) дії договору.
При цьому, наведені відповідачем та третьою особою причини неможливості укладення додаткової угоди з позивачем про поновлення договору оренди, а саме, ті обставини, що Висновок до кадастрової справи №А-25022 (№10199 від 11.06.2019) містить відомості щодо категорії земель та коду спірної ділянки відмінні від відомостей, внесених до Державного земельного кадастру, судом визнано надуманими та необґрунтованими з огляду на те, що відповідач в особі Департаменту земельних ресурсів повинен був підготувати додаткову угоду щодо поновлення договору, привести умови договору у відповідність до законодавства та підписати додаткову угоду не пізніше ніж до 11.07.2019, а обставини невідповідності відомостей щодо категорії земель та коду спірної ділянки та відомостей, внесених до Державного земельного кадастру, стали відомі Департаменту земельних ресурсів лише у вересні 2019 року; ані відповідачем, ані третьою особою не надано жодних пояснень з приводу зволікання в укладенні додаткової угоди впродовж терміну, коли їм не було та не могло бути відомо про обставини, якими вони мотивують неможливість укладення додаткової угоди; позивач не просив змінити цільове призначення земельної ділянки та/або її код, а лише просив поновити йому договір на тих самих умовах, що і передбачались  рішенням Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 та договором; формальна зміна коду земельної ділянки жодним чином не змінює суті волевиявлення відповідача як у 2007 році, так і в 2019 році та не зумовлює неоднозначного розуміння, яка саме ділянка була передана в оренду ТОВ «Мак» та для яких цілей; фактично відповідач обґрунтовує неукладення додаткової угоди з позивачем допущенням Департаментом земельних ресурсів помилок під час підготовки проекту висновку щодо можливості поновлення позивачу договору; станом на дату підготовки Департаментом земельних ресурсів проекту Висновку до кадастрової справи №А-25022, останнім самостійно було визначено код КВЦПЗ та зазначено його у відповідному документі; відповідачем та третьою особою не було надано жодних доказів прийняття будь-якого рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та зміни категорії земель, а також доказів волевиявлення користувача спірної земельної ділянки - ТОВ «Мак» на зміну її цільового призначення.
Разом з тим, з огляду на те, що додаткова угода про поновлення договору оренди укладається на підставі рішення, судом виключено із запропонованої позивачем редакції у вступній частині договору посилання на фізичних осіб, які укладають правочин від імені третіх осіб, а також пункт, яким передбачено укладення додаткової угоди в трьох примірниках, оскільки дані положення є недоцільними; необґрунтованим також є зазначення в тексті проекту додаткової угоди посилання на Київську міську державну адміністрацію, яка не є та не може бути стороною вказаної угоди.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Київська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що маються значення для  справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що законодавством встановлено обов`язок орендодавця ухвалити відповідне рішення про поновлення договору оренди землі, яка перебуває у державній чи комунальній власності, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц; поновлення дії договору оренди можливе без прийняття Київською міською радою рішення про поновлення такого договору у разі, якщо орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; судом не досліджено питання належного виконання договірних зобов`язань позивачем, якому надана земельна ділянка в оренду для містобудівних потреб; матеріали справи не містять належних та допустимих доказів чи будь-якої інформації щодо належного та своєчасного виконання позивачем усіх договірних зобов`язань, а не лише сплати орендних платежів, розмір і повноту яких за наявними матеріалами справи перевірити неможливо; позивачем не зазначена ступінь готовності об`єкта будівництва, його стан, не надано інформації щодо поважності підстав незавершення будівництва протягом семи років з дати державної реєстрації договору; судом не враховано, що Департамент земельних ресурсів не має можливості підготувати проект додаткової угоди про поновлення договору оренди у зв`язку з розбіжностями в даних щодо категорії земель і коду спірної земельної ділянки, які зазначені у Висновку до кадастрової справи та внесених до Державного земельного кадастру; судом не враховано виду цільового призначення землі та її використання, оскільки код та цільове призначення земельної ділянки застосовуються для обліку земельних ділянок за видами у Державному земельному кадастрі; судом не враховано, що сторонами не було узгоджено цільового використання земельної ділянки, а тому не досягнуто істотних умов договору; за таких обставин позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19, встановлено ТОВ «Мак» та Департаменту земельних ресурсів строк для подання відзивів на апеляційну скаргу. 
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголошував на тому, що за приписами частин 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на орендаря покладено обов`язок повідомити про свій намір поновити дію договору до спливу строку дії договору, але не пізніше ніж за місяць до його спливу, додати лист-повідомлення про поновлення договору з обов`язковим доданням проекту додаткової угоди, а на орендодавця покладений обов`язок у місячний термін розглянути надані документи, перевірити їх відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем істотні умови договору та, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі та укласти з орендарем відповідну додаткову угоду;  встановивши ті обставини, що у передбачений законом строк позивач звертався до відповідача з повідомленням про поновлення договору, до якого було долучено підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою ТОВ «Мак» проект додаткової угоди, враховуючи, що за результатами розгляду таких документів було прийнято рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2019, оформлене протоколом №10/99, яким вирішено поновити ТОВ «Мак» на 10 років договір оренди земельної ділянки, а також з огляду на безпідставність заперечень відповідача та третьої особи щодо неможливості поновлення договору, судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.05.2020, розгляд апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19 призначено на 27.05.2020.
У судовому засіданні представники відповідача та третьої особи вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
27.05.2020 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мак» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва», зокрема:
1) внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381, виключивши з переліку розподілу лісових площ по землекористуваннях станом на 01.01.2000 (таблиця 15) Святошинського лісопаркового господарства земельну ділянку площею 9,81 га в кварталі №96 виділів 3-а, 3-б, 3-в, 3-г, 3-д, 3-ж, 3-з, а також частково виділів 3, 6 Святошинського лісництва у Святошинському районі м. Києва;
2) віднесено частину лісових земель Святошинського лісопаркового господарства площею 9,81 га в кварталі №96 виділів 3-а, 3-б, 3-в, 3-г, 3-д, 3-ж, 3-з, а також частково виділів 3, 6 Святошинського лісництва до земель запасу промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вилучивши їх з категорії земель лісового фонду; 
3) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Мак» для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва; 
4) передано ТОВ «Мак», за умови виконання пункту 5 цього рішення, у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку площею 9,81 га для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
На виконання вказаного рішення, 28.05.2008 між Київською міською радою (у тексті договору - орендодавець) та ТОВ «Мак» (у тексті договору - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисан Віктором Івановичем за реєстровим №2435, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.06.2008 за №75-6-00407 (далі - Договір).
Предметом Договору є передання орендодавцем орендареві в строкове платне користування на 10 років земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 площею 9,8100 га, яка розташована за адресою: Житомирське шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва з цільовим призначенням - для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу.
Пунктом 11.7 Договору передбачено, що після закінчення  строку, на який було укладено Договір, орендар за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення Договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
09.06.2008 на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки Київською міською радою було передано ТОВ «Мак» земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 (а.с.  19 т. 1).
30.03.2018 ТОВ «Мак» звернулось до Київської міської ради із повідомленням про поновлення Договору оренди земельної ділянки (вх. №КОП-1208), до якого, зокрема, було долучено підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою позивача проект додаткової угоди про поновлення договору оренди (а.с.  23-26 т. 1). 
За результатами розгляду листа-повідомлення та доданих до нього матеріалів листом вих. №ПДО-0058 від 05.04.2018 Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив ТОВ «Мак», що для подальшого опрацювання питання щодо можливості підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради або висновку Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) необхідно: 1) документально підтвердити збереження геодезичних (межових) знаків; 2) надати довідку органів Державної фіскальної служби про відсутність заборгованості з орендної плати (а.с.  27 т. 1).
ТОВ «Мак» звернулось з заявою вих. №1-06/18 від 26.06.2018 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, в якій просило привести у відповідність код цільового призначення спірної земельної ділянки (а.с.  33 т.  1).  
Головне управління Держгеокадастру у м. Києві звернулось до ТОВ «Мак» з листом вих. №19-26-0.22-3720/2-18 від 19.07.2018, в якому просило з метою забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення та приведення відомостей Державного земельного кадастру у відповідність до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 надати інформацію щодо коду цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 (а.с.  34 т. 1).
Як вбачається із витягу з протоколу №10/99 засідання Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування від 11.06.2019 (а.с. 29-30 т. 1) рішенням Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради вирішено поновити ТОВ «Мак» на 10 років договір оренди земельної ділянки від 09.06.2008 №75-6-00407 площею 9,8100 га для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва. Доручено Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготувати додаткову угоду щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 09.06.2008 №75-6-00407 на 10 років та привести умови договору у відповідність до законодавства у порядку, передбаченому рішенням Київської ради від 20.04.2017 №241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві».
Відповідно до Висновку до кадастрової справи №А-25022 (а.с.  31-32 т. 1), Постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування вирішила поновити договір оренди земельної ділянки без прийняття Київською міською радою відповідного рішення на 10 років. Відомості про земельну ділянку:
адреса: м. Київ, Святошинський район, шосе Житомирське (19-й км)
договір оренди: від 09.06.2008 №75-6-00407 терміном до 09.06.2018
категорія земель: землі житлової та громадської забудови
вид використання: для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу
код КВЦПЗ: 03.10
площа ділянки: 9,8100 га
кадастровий номер: 8000000000:75:661:0001.
Вказані Висновок та витяг з протоколу №10/99 засідання Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування від 11.06.2019 ТОВ «Мак» отримало листом вказаної комісії  вих. № 08/281-1047 від 26.06.2019 (а.с.  28 т. 1). 
В подальшому ТОВ «Мак» звернулось із заявою від 04.07.2019 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, в якій просило привести у відповідність код цільового призначення спірної земельної ділянки, та долучило до даної заяви копії Висновку до кадастрової справи №А-25022, витягу з протоколу №10/99 засідання Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування від 11.06.2019 (вих. №08/281-387к) та проекту землеустрою спірної земельної ділянки (а.с.  35 т. 1).
Листом вих. №15-26-0.2-3975/2-19 від 02.08.2019 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві просило ТОВ «Мак» та Департамент земельних ресурсів надати інформацію щодо коду призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 з урахуванням матеріалів по її формуванню (а.с.  36 т. 1).
Листом вих. №15-26-0.22-4412/2-19 від 04.09.2019 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві повідомило ТОВ «Мак», що земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 можливо класифікувати за кодом 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) (а.с.  37 т. 1).
Листом вих. №05716-23122 від 10.12.2019 Департамент земельних ресурсів повідомив ТОВ «Мак», що не має можливості підготувати проект додаткової угоди про поновлення Договору оренди у зв`язку з розбіжностями в даних щодо категорії земель і коду спірної земельної ділянки, які зазначені у Висновку до кадастрової справи №А-25022, та внесених до Державного земельного кадастру (а.с.  93 т. 1).
Посилаючись на неправомірне зволікання відповідачем щодо укладення додаткової угоди про поновлення Договору, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи вимоги чинного законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову частково, з огляду на наступне.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У ст. 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми).
Отже, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» визначає дві підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», які не пов`язані одна з іншою.
Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, вищевикладені обставини справи свідчать про те, що позивачем було обрано перший спосіб пролонгації договорів оренди землі, а саме, шляхом направлення повідомлення орендодавцю не пізніше ніж за місяць до спливу строку дії Договору оренди.
Так, відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. 
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. 
Наведені положення Закону України «Про оренду землі» також узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
Таким чином, за змістом вказаних положень законодавства орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. 
В цьому разі нормою покладено на орендаря обов`язок повідомити про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додати лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з обов`язковим доданням проекту додаткової угоди, а на орендодавцеві лежить обов`язок у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. 
Як було зазначено вище, з метою поновлення Договору ТОВ «Мак» звернулось до Київської міської ради із повідомленням про поновлення Договору оренди земельної ділянки (вх. №КОП-1208), до якого, зокрема, було долучено підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою позивача проект додаткової угоди про поновлення договору оренди. 
На підставі вказаного повідомлення та долучених до нього документів було сформовано кадастрову справу №А-25022, за наслідками розгляду якої рішенням Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.06.2019, оформленим протоколом №10/99, вирішено поновити ТОВ «Мак» на 10 років договір оренди земельної ділянки від 09.06.2008 №75-6-00407 площею 9,8100 га для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва та доручено Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготувати додаткову угоду щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 09.06.2008 №75-6-00407 на 10 років, а також привести умови договору у відповідність до законодавства у порядку, передбаченому рішенням Київської ради від 20.04.2017 №241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві».
Рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463 затверджено Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності місті Києві (далі- Порядок), розділом 9 якого визначено порядок поновлення договору оренди земельної ділянки, та пунктом 9.11 якого обумовлено, що договори оренди земельних ділянок, строк дії яких закінчився, поновлюються на той самий строк без прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення цього строку листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та за умови згоди орендаря на приведення розмірів орендної плати за земельну ділянку та інших умов договору у відповідність до вимог законодавства, а також у випадку внесення змін до змісту договору в частині виключення слів «будівництва», «реконструкції», «реставрації», в разі здійснення цих робіт та надання матеріалів та документів, що їх підтверджують (сертифікат прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, декларація про готовність об`єкта до експлуатації тощо).
Згідно з пунктом 9.12. Порядку розгляд питання щодо поновлення договорів без прийняття Київською міською радою рішення здійснюється постійною комісією Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування (далі - Комісія) на підставі поданих Департаментом земельних ресурсів документів та підготовленого висновку щодо можливості поновлення договору, проект якого передається на розгляд постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування через секретаріат Київської міської ради разом з кадастровою справою.
Пунктом 9.13 Порядку передбачено, що якщо Комісія погоджується з проектами документів, підготовленими Департаментом земельних ресурсів, то за результатами розгляду голова та секретар Комісії підписують відповідний висновок, який разом з кадастровою справою передається до Департаменту земельних ресурсів для повідомлення орендарю про необхідність підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки та надсилання його копій Департаменту містобудування та архітектури і територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві.
Аналіз наведених нормативних актів Київської міської ради свідчить про те, що у разі прийняття постійною комісією з питань містобудування, архітектури та землекористування рішення про поновлення договору оренди, прийняття окремого рішення Київською міською радою на пленарному засіданні не вимагається. 
При цьому, наявність такого рішення є волевиявленням відповідача на поновлення (продовження) дії договору.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №910/6753/18.
Частинами 8 та 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач в особі Департаменту земельних ресурсів повинен був підготувати додаткову угоду щодо поновлення Договору, привести умови Договору у відповідність до законодавства та підписати відповідну додаткову угоду не пізніше ніж до 11.07.2019.
При цьому, на переконання колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно відхилені як надумані та необґрунтовані твердження відповідача та третьої особи стосовно того, що додаткова угода про поновлення Договору не була укладена позивачем з тих підстав, що Висновок до кадастрової справи №А-25022 (№10199 від 11.06.2019) містить відомості щодо категорії земель та коду спірної ділянки відмінні від відомостей, внесених до Державного земельного кадастру.
Так, з матеріалів справи вбачається, що обставини невідповідності відомостей щодо категорії земель та коду спірної ділянки та відомостей, внесених до Державного земельного кадастру, стали відомі Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) лише у вересні 2019 року. Проте, як було зазначено вище, відповідач в особі Департаменту земельних ресурсів повинен був підготувати додаткову угоду щодо поновлення Договору, привести умови договору у відповідність до законодавства та підписати додаткову угоду не пізніше ніж до 11.07.2019.
Отже, на дату встановлення обставин, якими обґрунтована неможливість укладення додаткової угоди з позивачем, відповідач майже два місяці як прострочив визначений  статтею 33 Закону України «Про оренду землі» строк укладення додаткової угоди. 
Разом з тим, ані відповідачем, ані третьою особою не надано жодних пояснень з приводу зволікання в укладенні додаткової угоди впродовж терміну, коли їм не було та не могло бути відомо про обставини, якими вони мотивують неможливість укладення додаткової угоди.
Крім того, як вбачається з рішення Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 відповідач відніс спірну земельну ділянку до земель запасу промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та надав її у довгострокову оренду ТОВ «Мак» для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва. У вказаному рішенні Київської міської ради не зазначено коду Класифікації видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ).
Як правильно зауважив місцевий господарський суд, позивач не просив змінити цільове призначення земельної ділянки та/або її код, а лише просив поновити йому Договір на тих самих умовах, що і передбачались  рішенням Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 та Договором.
Рішенням Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вирішено поновити ТОВ «Мак» на 10 років договір оренди земельної ділянки від 09.06.2008 №75-6-00407.
Таким чином, відповідачем у 2007 році було надано в оренду позивачеві на 10 років земельну ділянку (що супроводжувалось зміною категорії земель та цільового призначення) для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу, в подальшому відповідачем у 2019 році було висловлено волевиявлення на поновлення Договору на тих же умовах. 
При цьому, питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та/або категорії земель позивач не порушував, а лише просив поновити йому Договір, втім відповідачем не надано доказів прийняття жодних рішень з приводу таких змін.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що  формальна зміна коду земельної ділянки жодним чином не змінює суті волевиявлення відповідача як у 2007 році, так і в 2019 році та не зумовлює неоднозначного розуміння, яка саме ділянка була передана в оренду ТОВ «Мак» та для яких цілей.
Крім того, як передбачено пунктом 9.12. Порядку, саме Департаментом земельних ресурсів було підготовлено документи, в тому числі проект Висновку до кадастрової справи №А-25022 (№10199 від 11.06.2019), в якому зазначено код КВЦПЗ - 03.10 та категорію земель - землі житлової та громадської забудови, в той час як у повідомленні ТОВ «Мак» така інформація взагалі не зазначена. 
Отже, відповідач обґрунтовує неукладення додаткової угоди з позивачем допущенням Департаментом земельних ресурсів помилок під час підготовки проекту висновку щодо можливості поновлення позивачу договору, оскільки останньому могло та повинно було бути відомо, що рішенням Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 віднесено спірну земельну ділянку до земель запасу промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000176202015 від 20.05.2015 станом на вказану дату у Державному земельному кадастрі містилась наступна інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001: цільове призначення - промисловості, комерційного використання, і громадського призначення; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки - для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу.
Наявними в матеріалах справи документами (зокрема, протоколом №184/582 засідання робочої групи від 12.12.2018, актом обстеження земельної ділянки №18-0655-08 від 07.05.2018, пояснювальною запискою №ПЗ-30973/1 від 10.05.2018 до кадастрової справи №А-25022, містобудівними умовами №444 від 31.07.2017, листом Департаменту земельних ресурсів вих. №057032-2623 від 15.02.2017) підтверджується, що інформація щодо спірної земельної ділянки, яка викладена у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000176202015 від 20.05.2015, залишалась незмінною до 2019 року.
Крім того, листом вих. №15-26-0.2-3975/2-19 від 02.08.2019 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві просило ТОВ «Мак» та Департамент земельних ресурсів надати інформацію щодо коду призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 з урахуванням матеріалів по її формуванню.
Тобто, станом на серпень 2019 року (майже через два місяці після прийняття відповідачем рішення про поновлення позивачу договору оренду) у Державному земельному кадастрі не містилось зазначення коду призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001.
Отже, станом на дату підготовки Департаментом земельних ресурсів проекту Висновку до кадастрової справи №А-25022, останнім самостійно було визначено код КВЦПЗ та зазначено його у відповідному документі.
В подальшому, листом вих. №15-26-0.22-4412/2-19 від 04.09.2019 Головне управління Держгеокадастру у м. Києві повідомило ТОВ «Мак» та Департамент земельних ресурсів, що земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 можливо класифікувати за кодом 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості).
Суд апеляційної інстанції поділяє позицію місцевого господарського суду про те, що із загальноприйнятого розуміння поняття «можливо» вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 не обов`язково підлягала класифікації за кодом 11.02 (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості). Тобто, Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві було лише рекомендовано код класифікації спірної земельної ділянки. 
За таких обставин, земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 можливо класифікувати за кодом 03.10 (для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).
Разом з тим, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000999702019 від 26.09.2019 станом на 26.09.2019 у Держаному земельному кадастрі містилась наступна інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001: цільове призначення - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель - не визначено; вид використання земельної ділянки - для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу.
Отже, зміна інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 мала місце у вересні 2019 року, тобто майже через три місяці після прийняття відповідачем рішення про поновлення Договору.
Відповідачем та третьою особою не було надано жодних доказів розробки проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та зміни категорії земель, прийняття будь-якого рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та зміни категорії земель, в той час як в матеріалах справи наявне рішення Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 до земель запасу промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Також відповідачем та третьою особою не надано доказів волевиявлення користувача спірної земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 - ТОВ «Мак» на зміну її цільового призначення з земель промисловості, комерційного використання, і громадського призначення (витяг з Державного земельного кадастру станом на 20.05.2015) на 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (витяг з Державного земельного кадастру станом на 26.09.2019), в той час як заява позивача про приведення у відповідність коду цільового призначення жодним чином не може бути визнана таким волевиявленням.
Крім того, Порядком визначено процедуру зміни цільового призначення земельної ділянки, яка передбачає необхідність розробки та затвердження у встановленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняття відповідного рішення Київської міської ради. Тобто, цільове призначення та категорія земельних ділянок визначаються саме відповідачем шляхом прийняття відповідного рішення та на підставі такого рішення повинна вноситись інформація у Державний земельний кадастр. 
Однак, матеріали справи не містять жодних доказів вчинення передбачених Порядком дій для зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001, в той час як представники відповідача та третьої особи, які повинні приймати безпосередню участь у процедурі зміни цільового призначення земель та виду їх використання, не могли пояснити ким, яким чином та на підставі яких документів було змінено інформацію у Державному земельному кадастрі з приводу спірної земельної ділянки.
В свою чергу, відомості з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки повинні відповідати рішенню Київської міської ради, а не навпаки, а відтак, у даному випадку відомості з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:661:0001 підлягають приведенню у відповідність до рішення Київської міської ради №463/3297 від 01.10.2007 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мак» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-виробничого комплексу на Житомирському шосе (19-й км) у Святошинському районі м. Києва». 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
При цьому, статтею 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про найбільшу вірогідність того, що третьою особою було на власний розсуд визначено код КВЦПЗ спірної земельної ділянки та зазначено його у проекті висновку Постійної комісії питань містобудування, архітектури та землекористування, а після прийняття Комісією рішення про поновлення позивачеві договору Департамент протягом двох місяців протиправно зволікав з укладенням відповідної додаткової угоди за відсутності будь-яких обґрунтованих підстав для такого зволікання. В подальшому, Департаментом було ініційовано зміну у Державному земельному кадастрі інформації щодо спірної земельної ділянки (в тому числі, код КВЦПЗ) та з підстав такої зміни відмовлено позивачеві в укладенні додаткової угоди, чим повністю нівельовано рішення Постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про поновлення Договору.
З огляду на наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені відповідачем та третьою особою підстави неукладення додаткової угоди про поновлення Договору є безпідставними та такими, що не спростовують доводів позивача. 
Доводи апеляційної інстанції щодо неналежного виконання позивачем умов Договору в частині обов`язку орендаря завершити забудову земельної ділянки не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору,  суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на те, що відповідачем ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного провадження у справі не було надано жодного доказу невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття   Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У зв`язку з наведеним, місцевим господарським судом правомірно враховано рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, в якому Суд постановив, що статтю 1 Першого протоколу можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи вчинення позивачем передбачених законодавством дій для поновлення Договору оренди та прийняття відповідачем рішення про поновлення Договору оренди (оформлене протоколом №10/99 від 11.06.2019), у ТОВ «Мак» виникли «правомірні очікування» щодо продовження користування земельною ділянкою на праві оренди, які підлягають захисту відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на вищевикладені обставини.
Водночас, необґрунтована відмова Департаменту земельних ресурсів (лист вих. №05716-23122 від 10.12.2019) позивачеві в укладенні додаткової угоди майже через шість місяців від дати прийняття відповідачем рішення про поновлення Договору та майже через 5 місяців від дати, коли така додаткова угода мала бути підписаною з позивачем, є порушенням принципу правової визначеності та порушує право ТОВ «Мак» («правомірні очікування») щодо продовження користування земельною ділянкою на праві оренди.
За таких обставин, ефективним способом захисту права власності ТОВ «Мак» є визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору в редакції, запропонованій позивачем.
Разом з тим, з огляду на те, що вказана додаткова угода укладається на підставі судового рішення, суд першої інстанції правомірно виключив із запропонованої позивачем редакції додаткової угоди у вступній частині Договору посилання на фізичних осіб, які укладають правочин від імені третіх осіб, а також пункт, яким передбачено укладення додаткової угоди в трьох примірниках, оскільки дані положення є недоцільними. 
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість зазначення в тексті проекту Додаткової угоди посилання на Київську міську державну адміністрацію, яка не є та не може бути стороною вказаної угоди.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з приписами ч.ч. 1-2, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлені обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, виходячи з меж заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову ТОВ «Мак».
Доводи апелянта щодо неповного дослідження всіх обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Київської міської ради має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19 залишити без задоволення.
2. Рішення    Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 у справі №910/17992/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/17992/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст.  286-291 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 01.06.2020. 

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                О.В. Агрикова