Постанова
Іменем України                                       
20 травня 2020 року 
 
м. Київ
справа № 213/3369/17
провадження № 61-46682св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), 
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, -  ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Попова В. В.,            від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П.,               Зубакової В. П., від 04 вересня 2018 року.
 
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування 
У грудні 2017 року  ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю.
Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, щоОСОБА_2  є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у офіційно зареєстрованому шлюбі, який 15 квітня 2004 року був розірваний. Незважаючи на розірвання шлюбу з її колишнім чоловіком, починаючи з 2005 року вони поновили шлюбні відносини і почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Так без реєстрації шлюбу вона проживала з           ОСОБА_2  у період з 2005 року по час звернення до суду. В період фактичних шлюбних відносин нею та  ОСОБА_2  за спільні кошти було придбано наступне майно: 21 липня 2006 року пральну машину «LG Electronics Inc.», вартістю 5 000, 00 грн; 20 грудня 2007 року диван, вартістю 1 600, 00 грн; 10 листопада 2007 року мікрохвильову піч «LG Electronics Inc», вартістю 1 000, 00 грн. Загальна вартість придбаного майна становить 7 600, 00 грн.
Крім того вказувала, що 02 грудня 2005 року нею та заінтересованою особою була придбана квартира АДРЕСА_1 . Вказана квартира придбана в кредит, який був оформлений на ім`я заінтересованої особи. Вартість квартири на час придбання становила 44 428, 32 грн. Щомісячні кредитні платежі заявник з заінтересованою особою погашали за спільні кошти. У зв`язку із зазначеним,  ОСОБА_2 вважає квартиру їхньою (її та заінтересованої особи) спільною сумісною власністю. За спільні кошти вони також зробили ремонт в квартирі, у тому числі замінили вікна, на що витратили                       7 200, 00 грн.
Загальна вартість спільного майна (побутової техніки, меблів та квартири) становить 52 028, 32 грн.
Із урахуванням зазначеного, заявник просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а в період з         2005 року по теперішній час без реєстрації шлюбу, а також встановити факт, що майно: пральна машина « LG Electronics Inc.», диван, мікрохвильова піч « LG Electronics Inc» та квартира АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2005 року по теперішній час без реєстрації шлюбу. Встановлено факт, що майно: пральна машина « LG Electronics Inc.», диван, мікрохвильова піч « LG Electronics Inc» та квартира АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, оскільки встановленофакт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 2005 року по час звернення до суду із заявою ОСОБА_1 . Заявник довела факт придбання за час спільного проживання за спільні кошти побутової техніки, меблів, металопластикових вікон та квартири, а тому зазначене майно в силу положень статті 74 СК України є спільною сумісною власністю заявника та заінтересованої особи.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 14 грудня 2017 року скасовано в частині визнання майна: пральної машини « LG Electronics Inc.», дивану, мікрохвильової пічки « LG Electronics Inc» та квартири АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке придбано в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та закрито в цій частині провадження у справі. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заінтересована особа ОСОБА_2 визнав факт спільного проживання однією сім`єю із заявником ОСОБА_1 , а  ОСОБА_3  не надано доказів порушення її прав оскаржуваним рішенням суду в частині щодо встановлення факту спільного проживання, доказів, які б спростовували вказаний факт,  ОСОБА_3 не надано. Рішення суду в частині встановлення факту спільного проживання при визнанні цього факту заінтересованою стороною є законним й обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту, що спільно набуте майно (побутова техніка, меблі, квартира) є спільною сумісною власністю, придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підлягає до скасування із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасуватирішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня  2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області                    від 04 вересня 2018 року в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ухвалити нове рішення про залишення заяви без розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що в порушення норм процесуального закону суди попередніх інстанцій, встановивши факт спільного проживання заявника та заінтересованої особи без реєстрації шлюбу, не зазначили та не дослідили мети встановлення такого факту. Судами не надано належної оцінки тим обставинам, що в провадженні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа № 213/2473/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири, що свідчить про наявність спору про право на квартиру, власником якої є ОСОБА_2 . Залишаючи частково без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд порушив положення частини шостої статті 294 ЦПК України.
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
16 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 213/3369/17 розподілено судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року справу за заявою          ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю призначено 
до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 серпня 1977 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 квітня 2004 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
Згідно акту від 14 листопада 2017 року, посвідченого керуючим справами ОСББ «НЕДЄЛІНА-59», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 серпня 2005 року по час складання акту мешкали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
02 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір та договір іпотеки щодо нерухомості - кв. АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2005 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 зазначену квартиру. Право власності на квартиру зареєстровано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 20 грудня 2005 року.
Згідно договору № 72 від 06 липня 2006 року, укладеного між                                      ПП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останнім були придбані металопластикові вироби - вікна на загальну суму 7 200, 00 грн.
21 липня 2006 року ОСОБА_2 була придбана пральна машина «LG Electronics», 10 листопада 2007 року - мікрохвильова піч «LG Electronics» та 20  грудня 2007 року - диван « Топик ».
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                                2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України у редакції на час подання касаційної скарги (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтею 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2005 року по час звернення до суду, а також встановити факт, що майно: пральна машина «LG Electronics Inc», диван, мікрохвильова піч « LG Electronics Inc» та квартира АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК України, у редакції від 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, суд розглядає упорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно пунктів 4, 5 частини першої статті 256 ЦПК України, у редакції від 2004 року, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому порядку можуть бути встановлені і інші факти з метою захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав заявника. 
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
У частині четвертій статті 256 ЦПК України, у редакції від 2004 року,передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Указані положення відповідають положенням частини шостої статті 294 та частини четвертої статті 315 ЦПК України у чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції редакції.
Отже, суд може виявити ознаки спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи. 
У разі, коли судом буде виявлено, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє у відкритті провадження, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , з яким в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції не врахував, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, враховуючи зміст заявлених вимог ОСОБА_1 , пов`язаний із майновим правом, зокрема на спірну квартиру. Встановлення такого факту практично вирішує спір про право власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у іншій справі - № 213/2473/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в зазначеній частині, суд апеляційної інстанції на надав належної оцінки заявленим ОСОБА_1  вимогам, а також доводам апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо наявного спору у справі № 213/2473/17.
Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_3 ініціювала спір, в якому доводить наявність своїх майнових прав на спірну квартиру, а встановлення за заявою ОСОБА_1  факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника та заінтересованої особи породжує право спільної сумісної власності заявника та заінтересованої особи на квартиру АДРЕСА_1 . 
Окрім того, скасовуючи рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року в частині визнання майна: пральної машини « LG Electronics Inc.», дивану, мікрохвильової пічі « LG Electronics Inc» та квартири АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та закриваючи в цій частині провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що у цій частині існує спір про право. 
Дійшовши вказаного висновку, апеляційний суд не застосував положення частини четвертої статті 315 ЦПК України, не залишив без розгляду заяву  ОСОБА_1 та не роз`яснив їй право звернутися до суду в порядку позовного провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Із урахуванням зазначеного, враховуючи наявність між учасниками цієї справи спору про право на нерухоме майно - квартиру  АДРЕСА_1 , а також те, що Апеляційний суд Дніпропетровської області, частково скасувавши рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня  2017 року, помилково закрив провадження у справі в частині визнання майна: пральної машини « LG  Electronics Inc», дивану, мікрохвильової пічі « LG  Electronics Inc» та квартири АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та             ОСОБА_2 , яке придбаною в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, постанова суду апеляційної інстанції, а також рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню, із залишенням без розгляду заяви  ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю.
ОСОБА_1  не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав на загальних підставах, визначених ЦПК України.
У відповідності до частини першої статті 414 ЦПК України  судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав,                  передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Керуючись статтями 294, 315, 409, 414, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року скасувати.
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю - залишити без розгляду.
Роз`яснити  ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                         Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                    О. В. Білоконь
 
                                                                                                                 О. М. Осіян
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович