УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року
м. Київ
справа № 639/5296/19
провадження № 51-2651ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2019 року 
та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання (скарги) ОСОБА_4 
в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) на дії та бездіяльність адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржила 
її в апеляційному порядку.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року відмовлено 
у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , оскільки скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаних ухвал місцевого та апеляційного судів в касаційному порядку. Водночас 
ОСОБА_4 просить поновити їй строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішенння, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи 
та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до ст. 310 КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється 
в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Крім того, згідно положень ст. 424 КПК рішення слідчого судді не можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 цього Кодексу щодо таких судових рішень.
У зв`язку з цим оскарження    ОСОБА_5 в касаційному порядку ухвали слідчого судді не ґрунтується на законі.
Що стосується доводів касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. 
Крім того, у силу приписів ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора 
в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення 
про підозру.
Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як правильно зазначено апеляційним судом, до передбаченого ст. 309 КПК переліку не входить оскарження ухвали слідчого судді в порядку статті 206 КПК. 
Крім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду 
у постанові від 27 травня 2019 року у провадженні № 51-7276кмо18 
(справа № 766/22242/17) дійшла висновку, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому 
ст. 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
З такою позицією погоджується і колегія суддів, вважає непереконливими доводи скаржника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. 
Враховуючи наведене, та з огляду на правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ч. 2 ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді 
Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2019 року 
та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                             ОСОБА_3