Ухвала
іменем України
 
20 травня 2020 року
м. Київ
справа № 761/31966/15-к
провадження № 51-2361ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2019 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в межах кримінального провадження № 32014000000000008 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , такої, що не має судимостей,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК.
Встановлені обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2019 року ОСОБА_5  визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в її діяннях є склад указаних правопорушень.
Звільнено все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 з під арешту, накладеного в межах даного кримінального провадження.
Київський апеляційний суд ухвалою від 12 лютого 2020 року залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а зазначений вирок районного суду – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону прокурор, не навів обґрунтування незаконності вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до статей 412 і 413 КПК, на які посилається, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного й ухвали апеляційного судів з огляду на положення статей 91, 94, 290, 370, 371, 374, 404 та 419 КПК, а також ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК у їх взаємозв`язку.
У касаційній скарзі не вказано, яких конкретно порушень матеріального та процесуального права допущено апеляційним судом.
Прокурор не зазначив, чи заявляв він у суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, та не навів, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч
ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та
не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Прокурор у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених в його апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі прокурор наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК
не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Прокурор подав касаційну скаргу аналогічну за змістом своїй апеляційній скарзі, отже вона не містить обґрунтувань відповідно до повноважень касаційного суду, який відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2019 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                               ОСОБА_3