ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/853/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Головного управління ДФС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (головуючий суддя Конишева О.В.)
у справі  № 280/853/19
за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія Спецзахист»
до  Головного управління ДФС у Запорізькій області
про  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-проектно-виробнича компанія Спецзахист» звернулось до суду позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.11.2018 №0159304906 в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 58726,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно та безпідставно нараховано штрафні санкції відповідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у розмірі 20%, оскільки кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання TOB «ІПВК «Спецзахист» склала 27 календарних днів, що відповідно до п. 1 ст. 126 ПК України тягне за собою накладення штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, що складає 58  726,60 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2019  позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. Відповідач наполягає, що в спірному випадку датою погашення податкового боргу є 20 серпня 2018 року, що призвело до нарахування пені за затримку сплати - 31 день, з огляду на те, що позивачем 20.07.2018 подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2018 року, яким зменшено суму від`ємного значення, яке зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 587266,00 грн., що призвело до збільшення суми недоїмки.  
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  відповідачем  проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно - проектно - виробнича компанія «Спецзахист», за результатами якої складений Акт №2206/08-01-49-06/37778452 від 19 жовтня 2018 року (а.с.9).
Перевіркою встановлено, що в порушення  п.57.3 ст.57 ПК України платником податку несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, зокрема, по граничному терміну сплати 20.07.2018 за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2018 року, яким зменшено суму від`ємного значення, яке зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, у розмірі 587266,00 грн. вказана сума фактично сплачена 20.08.2018, у зв`язку з чим кількість днів затримки сплати складає 31 день.  
На підставі означеного акту перевірки відповідачем  прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Ш» від 12.11.2018 № 0159304906, яким позивача зобов`язано сплатити штраф за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість 717483,85 грн. в розмірі 20%, що складає 143496,77 грн.
Не погодившись з означеним податковим повідомленням-рішенням в частині штрафних санкцій в сумі 58726,60 грн. позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що  регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність податкового повідомлення - рішення форми «Ш» від 12.11.2018 № 0159304906 в його оскаржуваній частині. 
Спірним є питання правомірності застосування штрафної санкції в розмірі 20% суми сплаченого податкового боргу з податку на додану вартість 587266 грн. (за поданим позивачем 20.07.2018 уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2018 року). 
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 20.07.2018 позивачем поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2018 року (реєстраційний номер 9150186507), в якому в розділі III зменшено по рядку 20.1 суму від`ємного значення, яке зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, у розмірі 587266,00 грн. Така дія призвела до збільшення податкового боргу з ПДВ TOB «ІПВК «Спецзахист» станом на 20.07.2018 до розміру 717 483,00 грн.
16.08.2018 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 року (реєстраційний номер 9173288653), в якій відображено від`ємне значення з ПДВ у розмірі 1831658,00 грн. на підставі:
-зареєстрованих відповідно до чинного законодавства податкових накладних та розрахунків коригування;
-від`ємного значення попереднього періоду (рядок 16.1);
-збільшення залишку від`ємного значення за результатом поданого уточнюючого розрахунку за травень 2018 року (рядок 16.2).
За позицією позивача відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України від`ємне значення у розмірі 717483,00 грн. він зарахував у зменшення податкового боргу з ПДВ (рядок 20.1), що призвело до погашення такого боргу в повному обсязі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився з позивачем, що фактично податковий борг погашений днем подання та отримання контролюючим органом податкової декларації з ПДВ - 16.08.2018, тому кількість днів прострочення становить 27 календарних днів, що є меншим 30 днів затримки сплати і, відповідно, є підставою для накладення штрафу в розмірі 10% погашеної суми податкового боргу, а не 20% як вважає контролюючий орган. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним. 
Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст. 57 ПК України).
Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
За правилами п. 38.1 та п. 38.3 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.4. ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.3 статті 200цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що відповідно до квитанції № 2 від 16.08.2018 контролюючим органом прийнято подану позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 року, апеляційний суд вважає, що у відповідача не було правових підстав не відображати дані цієї декларації в інтегрованій картці платника податку та не здійснювати відповідні коригування з урахуванням фактичної дати отримання податкової декларації  згідно затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: 16.08.2018 зарахувати у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість суму 587266 грн. 
Також апеляційний суд погоджується з позивачем, що жодного документу, у відповідності до норм Глави 3 Розділу III Порядку № 422, який би підтвердив погашення боргу 20.08.2018, відповідач не надав. 
Отже, встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що кількість днів затримки сплати TOB «ІПВК «Спецзахист» грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 587266,00 грн. склала 27 календарних днів, тому відповідно до п.126.1 ст. 126 ПК України застосуванню до позивача підлягає штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, що становить 58726,60 грн.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанціїх не спростовують. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області  залишити без задоволення.  
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі № 280/853/19 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко