УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 736/1659/18
провадження № 51 - 2100 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 04 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Менського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_4 , раніше судимого, засуджено за: ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією 1/2 частини майна. 
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корюківського районного суду від 05.09.2018 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією 1/2 частини майна.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 - 10663,63 грн. майнової шкоди та 70000 грн. моральної шкоди.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні.
Цим же вироком також засуджено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК, судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржуються.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 04 березня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін.
В порядку ч. 2 ст.404 КПК, цей же вирок щодо ОСОБА_6 скасував, на підставі                п. 5 ч.1 ст. 284 КПК, у зв`язку зі смертю обвинуваченого, а кримінальне провадження в цій частині закрив. 
У касаційній скарзі засуджений  ОСОБА_4  порушує питання про перегляд вказаної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті. 
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений  ОСОБА_4 , порушуючи питання про зміну ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність  та невідповідності призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, обмежився загальними фразами про допущення апеляційним судом таких порушень. При цьому, засуджений не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Окрім цього, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4  не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги.
Також відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                        ОСОБА_3