УХВАЛА        
 
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 191/3887/17
провадження № 61-8503ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                    Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ :
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
26 травня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня            2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду ним отримано лише 10 квітня 2020 року. Крім того, ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року, подану раніше касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто.
 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і підстав її подання, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.
 
Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з наступних підстав.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) продається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та зазначає про порушення судами ЦПК України та приписів постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».
 
Враховуючи, що положеннями частини четвертої статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, наведені заявником обставини не є підставами касаційного оскарження в розумінні статті 389 ЦПК України.
 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Враховуючи, що предметом спору заявленого позову є вимога про поділ спільного майна подружжя, заявник має сплатити судовий збір у розмірі        10 889 грн 60 коп.
 
Згідно з квитанцією № 0.0.1684503286.1 від 22 квітня 2020 року      ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1 280 грн.
 
Таким чином, заявник має доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 609 грн 60 коп.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходу бюджету 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 квітня       2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                М. Є. Червинська