Справа № 465/730/18                        Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/115/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2020 року м.Львів

Справа №  465/730/18
   Провадження № 22ц/811/115/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 року, ухвалене у м. Львові 21 листопада 2019 року у складі судді Марків Ю.С.
у справі  ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та оплати правової допомоги, - 

встановив:        
13 лютого 2018 року позивач звернулася з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 жовтня 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Lexus RX 300», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під її (позивача) керуванням та автомобіля «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , цивільна відповідальність якого була застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ АВТО», згідно полісу АС/8686407, який був чинний на момент вчинення ДТП. Зазначає, що внаслідок ДТП автомобілю марки «Lexus RX 300» спричинені технічні пошкодження, а позивачу завдана значна майнова шкода. Відповідно до умов договору страхування за участю представника страхової компанії складено європротокол щодо ОСОБА_3 , яким він визнав свою вину у ДТП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4854 від 9 грудня 2014 року загальна сума відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus RX 300» складає 28 754,29 грн. Зазначає, що згідно рахунку № НОМЕР_3 від 10 жовтня 2014 року, наряду - замовлення №Д0000030185 від 10 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_4 , вартість виконаних робіт та матеріалів відновлюваного ремонту автомобіля «Lexus RX 300» складає 28 660 грн. Вказує, що згідно актів прийому виконаних робіт та автомобіля ОСОБА_1 отримала відремонтований автомобіль та підтвердила об`єм і якість виконаних робіт, та відсутність претензій щодо терміну і якості робіт. Вказує, що після настання страхового випадку, відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 15 жовтня 2014 року, про страховий випадок страхувальником письмово повідомлено ПАТ «УСК «Гарант-Авто», а позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду страхового випадку ПАТ «УСК «Гарант-Авто» заведено страхову справу. Зазначає, що ОСОБА_1 та власником автомобіля марки «Lexus RX 300» ОСОБА_5 неодноразово на вимогу страхового товариства подавались заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських рахунків, на який необхідно перерахувати грошову суму. Стверджує, що за результатами розгляду страхового випадку у страховій справі ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повинно бути складено страховий акт та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування в розмірі 25 000 грн. Проте, зазначену суму страхового відшкодування ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не виплатило. Вказує, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» страхове відшкодування в розмірі 25 000 грн. На примусове конання судового рішення видано виконавчий лист та відкрито відповідне виконавче провадження ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві. Ухвалою від 19 вересня 2016 року Господарським судом м. Києва у справі про банкрутство юридичної особи №910/9445/16 за заявою МТСБУ порушено провадження щодо ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», у зв`язку з чим виконавче провадження зупинене і виконавчий лист повернуто стягувачу - позивачу ОСОБА_1 . Постановою Господарського суду м. Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 910/9445/16 припинено процедуру розпорядження майном боржника, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» визнано банкрутом. На підставі вище викладеного, в інтересах ОСОБА_1 була скерована заява до МТСБУ - відповідно до вимог ч. 20.3 ст. 20, п. г. ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» провести регламентну виплату ОСОБА_1 з централізованих страхових резервних фондів визначену рішенням суду суми страхового відшкодування та оплату експертних досліджень. На зазначену заяву одержана відповідь від 10 січня 2018 року за вих. №3.1-05/778 з фактичною відмовою у проведенні регламентної виплати. З метою досудового врегулювання розгляду даного спору, в інтересах позивача скерована претензія з вимогою виконання вимогу Закону та проведення регламентної виплати ОСОБА_1 . Дана претензія залишена без позитивного розгляду. Стверджує, що відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України зобов`язаний провести регламенту виплату - сплатити страхове відшкодування та відшкодувати позивачу вартість завданих матеріальних збитків в розмірі 25 000 грн., за відновлювальний ремонт автомобіля «Lexus RX 300» та 800 грн. вартості експертної оцінки ремонтних робіт. Просить позов задовольнити, стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України суму регламентної виплати (страхового відшкодування) у розмірі 25 000 грн., 800 грн. оплату за проведену автотоварознавчу експертизу, сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. та 3 000 грн. витрат на оплату правової допомоги.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 року в позові відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник позивача Калмиков С.В. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви. Вважає, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на час розгляду позову та ухвалення рішення втратив чинність. Посилається на положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 цього Кодексу вирок суду в кримінальному провадження, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з такого. 
Встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 2 червня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування та оплати правової допомоги. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 25 000 грн. Вирішено питання судових витрат.
22 липня 2015 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на виконання рішення у справі № 465/1597/15-ц. На підставі цього виконавчого документа відкрито виконавче провадження.
Постановою від 25 жовтня 2016 року ВП № 49638087 зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 465/1597/15-ц у зв`язку із надходженням ухвали господарського суду м. Києва від 19 вересня 2016 року № 910/9445/16 про порушення провадження у справі про банкрутство боржника ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
Встановлено, що представником позивача на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України скеровувалася заява про проведення регламентної виплати ОСОБА_1 з централізованих страхових резервних фондів, визначену рішенням суду суми страхового відшкодування та оплату експертних досліджень.
Відповідно до відповіді відповідача від 26 лютого 2015 року № 8/3-03/5832 ПАТ «УСК «Гарант-Авто» втратило статус повного члена МТСБУ та припинило свої кореспондентські повноваження 22 листопада 2014 року.
З відповіді відповідача від 10 січня 2018 року № 3.1-05/778 за звернення про виплату вбачається, що розгляд питання щодо проведення регламентної виплати за зобов`язаннями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за умови наявності у МТСБУ підтвердження затвердження реєстру кредиторів та ліквідаційного балансу. Відтак, у МТСБУ відсутні правові підстави для здійснення регламентної виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно із ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.
Страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».
Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;
Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно із ст. 4 цього Закону суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно із ст. 39 цього Закону - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.
Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду у зв`язку з ліквідацією ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
Пунктом 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Відповідно до п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно із п. 57.7 ст. 51 цього Закону, у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство», провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
З 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.
Згідно із ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок внесення відповідного запису до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців визначений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців». 
ПАТ УСК «Гарант-Авто» знаходиться в стадії припинення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення щодо ліквідаційної процедури, посилаючись на ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з чим погодитися не можна у зв`язку із втратою цим Законом чинності на час ухвалення рішення.
Належить визнати правильним посилання суду на статтю 20 Закону України «Про обов2язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Порядок ліквідаційної процедури передбачений у розділі ІV Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням особливостей банкрутства страховиків, передбачених статтею 92 цього Кодексу.
Ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» не припинив свою діяльність як юридична особа в результаті банкрутства та/або ліквідації.
З урахуванням встановленого, а також того, що відсутні докази, що позивач вживала заходів щодо внесення її до реєстру кредиторів ПАТ «УСК «Гарант-Авто»; відсутність доказів про завершення ліквідаційної процедури цього товариства, складення ліквідаційного балансу і недостатність коштів для сплати страхового відшкодування позивачу після реалізації ліквідаційної маси, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову.
Разом з тим, з мотивувальної частини оскаржуваного рішення належить виключити посилання на Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Керуючись  ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено і підписано 5 березня 2020 року.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом 
Виготовлено з автоматизованої 
системи документообігу суду
Судове рішення набрало законної сили 5 березня 2020 р.

Помічник судді                                                                                 М.Б. Борачок
Дата засвідчення копії 10 березня 2020 р.