ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3340/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 березня 2020 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати відповідь від 22.10.2019 протиправною; 
- визнати неправомірними дій щодо несвоєчасного направлення адресату та зобов`язання надати позивачу законну відповідь; 
- зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00грн.
- дати оцінку стану додержання встановлених прав і свобод інваліда 2 групи від трудового каліцтва державним органом та начальником Управління Леоновим О.П. щодо підписання ним відповідей та невиконання судових рішень, внести у встановленому законом порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності відповідача у цій сфері; 
- викликати у судове засідання ОСОБА_2 для надання відповідей на питання зі звернення від 17.10.2019.
На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що лист відповідача від 22.10.2019 не містить жодної відповіді на його звернення від 17.10.2019. 
Рішенням  Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позов задоволено частково. Визнано   протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області щодо повернення без розгляду його заяви   від 17.10.2019 листом від 22.10.2019. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2019 (вх.№Г-104) та надати в межах своїх повноважень у встановлений законом строк відповідь щодо всіх викладених у ній питань. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області (далі - Управління), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
Зокрема, скаржник зазначає, що заява ОСОБА_1 від 17.10.2019 р. містить лише особисті припущення позивача, що не базуються на фактичних доказах, тож неможливо встановити суть порушеного права заявника чи його законного інтересу.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою, яка викладена російською мовою та адресована особисто начальнику Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області (вх.№Г-104 від 17.10.2019).
Зі змісту заяви вбачається, що позивач зазначає про те, що в судових засіданнях 01.10.2019 та 16.10.2019 були присутні два працівники відповідача:   ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
У зв`язку з цим просив письмово підтвердити: хто з них пише, читає; хто веде облік їх робочого часу в суді, зважаючи, що одна з них повідомляє неправду, а інша мовчить; який розмір їхньої заробітної плати за бездіяльність у суді; яка мета їх направлення в суд, чи не з метою тиску на нього, як особи з інвалідністю. Додатково просив направити йому копію відібраного пояснення ОСОБА_2 для республіканського Фонду, оскільки вказані посадові особи не виконують наказ республіканського фонду та направити заяву на адресу ОСОБА_5 (оригінал доданий до заяви).
Заступник начальника Управління Момот Р.В.  резолюцією від 17.10.2019 доручив розглянути це звернення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .
В результаті чого, 18.10.2019 головним спеціалістом юридичного відділу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області ОСОБА_7 на ім`я керівника - ОСОБА_2 складено службову записку з пропозицією повернути звернення без розгляду на підставі ст.7 Закону України «Про звернення громадян».
В додатку до зазначеного звернення була додана заява ОСОБА_1 від 17.10.2019 адресована в.о. директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_5 та прохання направити його за призначенням.
18.10.2019 супровідним листом від №01-10-1956 Управлінням було скеровано звернення ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України для розгляду, що підтверджується фіскальним чеком про оплату послуг поштового зв`язку з направлення рекомендованого листа від 18.10.2019.
Крім того, листом від 22.10.2019 №01-08/Г-104з-112 за підписом начальника Управління ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" заяву позивача від 17.10.2019 повернуто без розгляду.
Підставою для повернення заяви зазначено, що звернення викладене російською мовою та з нього неможливо встановити суті порушеного питання, оскільки не містить даних, необхідних для об`єктивного розгляду, викладене в грубій некоректній формі. Крім того, повідомлено, що оскільки звернення позивача містить наклеп і образи, дискредитацію управління та його посадових осіб, що тягне відповідальність, передбачену законодавством, повертає таке звернення без розгляду та роз`яснено право позивача оскаржити відповідь.
Не погоджуючись з такою відповіддю позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
За визначенням частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Ч.2 вказаної статті передбачено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (ч.1 ст.12 Закону №2939-VI)
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. 
За таких обставин, саме відповідач є розпорядником інформації зазначених у заяві від 17.10.2019  питань, оскільки запитувана інформація, яку позивач просив письмово підтвердити, стосується, службової діяльності працівників Управління. 
Одним із способів доступу до інформації відповідно до пункту 2 частини другої  5 Закону №2939-VI є надання її за відповідними запитами.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Частиною 1 статті 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема, обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Як передбачено частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Виходячи з аналізу вказаних норм, відповідач протиправно не розглянув питання зазначені в заяві від 17.10.2019 та не надавав відповідну інформацію позивачу.
При цьому, лист Управління про залишення заяви без розгляду, усупереч вказаних норм, не містить роз`яснень з боку розпорядника інформації щодо даних необхідних для прийняття обґрунтованого рішення, які позивач мав би уточнити.
Надаючи оцінку змісту заяви ОСОБА_1 від 17.10.2019 та формі всіх викладених у ній питань колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини першої статті 1 Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
Як зазначає частина перша та четверта статті 3 Закону №393/96-ВР звернення громадян - викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. 
Відповідно до частини шостої сьомої статті 5 Закону №393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. 
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.
За вимогами статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Отже, вказані вимоги до форми звернення позивачем було  дотримано. При цьому, зміст заяви ОСОБА_1 від 17.10.2019, має ознаки скарги.
Щодо викладення заяви російською мовою колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не  зобов`язує фізичних осіб застосувати державну мову в письмовому зверненні (скарзі, зауваженні, клопотанні) до органів державної влади України з приводу їх функцій і завдань.
За змістом частини першої статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Таким чином, Управління мало прийняти та здійснити розгляд заяви позивача. 
Стосовно посилань відповідача на те, що звернення позивача містить образи та наклепи, дискредитацію управління та його посадових осіб колегія суддів зазначає наступне.
Так дійсно, заява позивача містить певну критику службової діяльності працівників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .  При цьому, наявність наклепу, образ чи дискредитації державного органу чи його посадових осіб, колегія суддів у вищевказаній заяві позивача не вбачає. 
В свою чергу, незгода розпорядника інформації з формою викладення заяви та наявність  незадоволення роботою працівників Управління, з боку заявника, не є підставою для її повернення без розгляду  відповідно до вимог Закону №393/96-ВР. 
Крім того, на час  вирішення питання про прийняття до розгляду заяви неможливо встановити, чи дійсно викладені заявником в ній обставини є наклепом. 
Натомість, Управління було зобов`язано, відповідно до вимог статті 19 Закону №393/96-ВР об`єктивно, всебічно перевірити зазначені в заяві факти для надання повної відповіді позивачу.
На переконання суду апеляційної інстанції, Управління вдалося до надмірного формалізму під час вивчення заяви позивача від 17.10.2019.
Також суд приймає до уваги ту обставину, що Управління залишаючи звернення позивача від 17.10.2019 без розгляду, все ж таки розглянуло та задовольнила в частині шляхом направлення  18.10.2019 звернення ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України для розгляду.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 24 березня 2020 р.

Головуючий        суддя                                                      І.О. Лічевецький

                          суддя                                                                                                           О.М. Оксененко

                                                         суддя                                                                                                           В.П. Мельничук