ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2020 року 
Київ
справа №820/4260/17
адміністративне провадження №К/9901/47773/18, №К/9901/11121/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №820/4260/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії , провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами Головного територіального управління юстиції у Харківській області  та ОСОБА_1  на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, прийняту в складі головуючого судді Панченко О.В., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Мельнікової Л.В., суддів Бенедик А.П., Донець Л.О.,  
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
−          визнати незаконними дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ГТУЮ у Харківській області) щодо часткової відмови у задоволені його запиту на отримання публічної інформації від 31 липня 2017 року (відмова у наданні копій наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 01 січня           2014 року по 01 січня 2016 року);
−           зобов`язати відповідача надати доступ до публічної інформації на його запит від 31 липня 2017 року, а саме: надіслати на його електронну адресу копії наказів ГТУЮ у Харківській області за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2016 року;
−            стягнути на його користь компенсацію за отримання правової допомоги в розмірі 7040 грн.
2.          На обґрунтування позовних вимог посилався на незаконність відмови відповідача у наданні в електронному вигляді копій наказів, виданих ГТУЮ у Харківській області за період з 01.01.2014 по 01.01.2016.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Постановою  Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року позов задоволено частково: визнано незаконними дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 31.07.2017 (відмова у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2014 по 01.01.2016); зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2014 по 01.01.2016 у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040 грн (сім тисяч сорок) 00 коп; у задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості доводів позовної заяви щодо неправомірних мотивів відмови відповідача у наданні копій документів та відповідно обґрунтованості позовних вимог про визнання дій відповідача щодо часткової відмови у задоволенні запиту від                   31 липня 2017 року та необхідністю стягнення понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГТУЮ у розмірі 7040 грн. Відмовляючи у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надіслати копії документів на електронну пошту позивача, суд посилався на те, що проведення робіт із сканування запитаних позивачем наказів в обсязі 12956 покладає на відповідача надмірний тягар, оскільки це може спричинити негативні наслідки в діяльності ГТУЮ щодо виконання покладених на нього обов`язків. 
5.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від                            07 листопада 2017 року скасовано в частині, якою відмовлено в задоволені вимог про зобов`язання Головного територіального управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит від 31 липня 2017 року, а саме: надіслати на електронну адресу копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2016 року, з прийняттям нового судового рішення про задоволення цієї вимоги; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року скасовано в частині, якою Головне територіальне управління юстиції у Харківській області зобов`язано надати ОСОБА_1 право робити виписки, фотографувати, копіювати сканувати, записувати на будь-які носії інформації тощо, накази Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01 січня                2014 року по 01 січня 2016 року у спеціально визначеному місці за місцем їх зберігання у Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада                       2017 року скасовано в частині, якою за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 6400 грн. (шість тисяч чотириста) 00 коп; в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року залишено без змін.
6.          Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ненадання запитуваної інформації, володіння якою не заперечується, у зв`язку з тим, що вона зберігається в паперовому вигляді, суперечить положенням Закону України "Про доступ до публічної інформації".  У зв`язку з цим, суд задовольнив позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу  в електронному вигляді запитувану ним інформацію. Також суд змінив розподіл судових витрат, та призначив позивачу 640 грн компенсації витрат на правову допомогу. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційних скарг
7.          Не погоджуючись із постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судове рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
8.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що надання інформації в електронному вигляді можливе, якщо вона наявна у такій формі або розпорядник має достатньо ресурсів для її переведення в електронний формат. Однак в даному випадку, враховуючи обсяги запитуваних документів та те, що вони видаються відповідачем у паперовому вигляді, запит позивача не може бути задоволений, оскільки Головне територіальне управління юстиції у Харківській області не має технічної можливості та ресурсних можливостей. Також судами не обґрунтовано задоволення вимоги позивача про стягнення компенсації витрат на правову допомогу.
9.          Не погоджуючись із постановою  Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 640 грн та  залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині щодо стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі            7040 грн. 
10.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що складання відповідних процесуальних документів (а також дії, що їм передують і які необхідні для їх вчинення) необхідно тлумачити як вчинення стороною окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, за що Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачена компенсація.
IV. Позиція інших учасників справи
11.           ОСОБА_1 подав до суду відзив на касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить касаційну скаргу  відповідача залишити без задоволення.
12.          Головне територіальне управління юстиції у Харківській області подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить касаційну скаргу  позивача залишити без задоволення.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
13.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від                 06 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року.
14.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від              19 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від       12 грудня 2017 року.
15.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 24 червня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 24 червня 2019 року №810/0/78-19. 
16.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             28 серпня 2019 року касаційні скарги прийнято до провадження. 
17.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             27 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 28 квітня 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
18.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 01 серпня 2017 року звернувся до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитом про надання публічної інформації від 31 липня 2017 року, в якому просив надати інформацію про кількість наказів управління, виданих з 01 січня 2014 року по 01 січня 2016 року та надати копії наказів, виданих з 01 січня 2014 року по 01 січня 2016 року шляхом надіслання на його електронну адресу.
19.          Листом від 07 серпня 2017 року №126-2017/01-19 Головне територіальне управління юстиції у Харківській області повідомило позивача, що з 01 січня                  2014 року по 01 січня 2016 року було видано 12956 наказів. Копії наказів в електронному вигляді не створювалися, тому запитувана позивачем інформація потребує її створення в інший спосіб, у зв`язку з чим, згідно з абзацом 2 підпункту 1.2 пункту 1 наказу Головного територіального управління юстиції у Харківській області №291/4 від 25 травня 2015 року «Питання виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації», управління не є розпорядником цієї інформації.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
20.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.          Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом)
Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 3 статті 90  витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. 
22.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Отже публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, зокрема, уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI).
Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина 5 статті 19 Закону №2939-VI).
Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 4 статті 20 Закону № 2939-VI).
Відповідно до частини другої статті 21 Закону №2939-VI у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.
23.          Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року №4191-VI (у редакції, чинній на час розгляду справи судами; далі - Закон №4191-VI) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
24.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
25.          Аналізуючи норми Закону №2939-VI, Суд дійшов висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
26.          Як вбачається з матеріалів справи, позивачем запитувалася інформація стосовно кількості наказів, створених в Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області за періоди з 01.01.2014 по 01.01.2016, з наданням електронних копій цих наказів. Тобто, інформація, яка була предметом запиту, не потребувала створення нової інформації у вигляді здійснення аналізу чи моніторингу даних наказів за вказані періоди, що підтверджує ознаки віднесення її до категорії "публічної" та надання відповіді у відповідності до приписів Закону №2939-VI.
27.          Суд відхиляє доводи відповідача щодо недостатніх технічних та фізичних ресурсів для виготовлення електронних копій даних наказів та, відповідно, відмови у задоволенні запитів на інформацію з вказаних підстав з огляду на наступне.
28.          Вичерпний перелік підстав відмови у задоволенні запиту на інформацію міститься у статті 22 Закону № 2939-VI та не передбачає підстави у вигляді відсутності технічних та ресурсних можливостей розпорядника інформації. Тому, Суд вважає, що зазначена причина може слугувати підставою для продовження терміну для надання відповіді на запит відповідно до статті 20 Закону №2939-VI.  
29.          Стосовно доводів відповідача щодо того, що судами попередніх інстанцій, при прийнятті оскаржуваних рішень було допущено втручання в дискреційні повноваження Головного територіального управління юстиції у Харківській області, шляхом зобов`язання надати накази за відповідний період, а не повторно розглянути запити, Суд зазначає наступне.
30.          Розпорядниками інформації при наданні відповіді на інформаційні запити повинна здійснюватися перевірка на предмет віднесення запитуваної інформації до категорій інформації з обмеженим доступом у відповідності до статті 6 Закону №2939-VI, зокрема - конфіденційної, таємної, службової.
31.          Мета обмеження доступу до інформації визначена частиною 2 статті 6 Закону №2939-VI і зумовлена: 1) інтересами національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2)розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3)шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
32.          Належність інформації, що запитується, до категорії інформації з обмеженим доступом є підставою для відмови в задоволенні інформаційного запиту згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2939-VI.
33.          Тому віднесення інформації, що міститься в наказах відповідача за відповідні періоди, до категорії інформації з обмеженим доступом є невід`ємною складовою у наданні достовірної і точної відповіді на інформаційний запит та входить виключно до дискреційних повноважень розпорядника інформації. 
34.          Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не зазначено, що в запитуваних позивачем наказах міститься конфіденційна, таємна чи службова інформація
35.          Відтак, Суд не вбачає перешкод у наданні позивачу наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області, винесених даним управлінням за період з 01.01.2014 по 01.01.2016.  
36.          Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.
37.          У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта ухвалити рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та спрямований на недопущення свавілля в органах влади.
38.          Зважаючи на відсутність пересторог в наданні запитуваних позивачем наказів з підстав наявності у них інформації з обмеженим доступом, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про незаконність дій відповідача щодо часткової відмови у задоволенні запиту позивача на інформацію та вважає належним, обраний судом, спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача надіслати на електронну адресу позивача копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2014 по 01.01.2016. 
39.          Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Верховного Суду в постанові від 31 липня 2018 року (справа №820/4263/17).
40.          Що стосується вимог про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
41.          Закон №4191-VI визначає не види правової допомоги, а виключно граничний розмір їх компенсації, тому помилковими є посилання суду апеляційної інстанції на те, що в розрахунок витрат на компенсацію правової допомоги включено час протягом якого здійснювалось вивчення та аналіз первісних матеріалів на предмет належності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення, аналіз нормативного матеріалу, коментарів, роз`яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій Верховного Суду України, публікацій науковців, висновків фахівців, що відповідно до положень Закону №4191-VI не відноситься до окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а відтак, і не підлягає компенсації.
42.          Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування відповідних витрат.
43.          На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги від 09 серпня 2017 року; акт виконаних робіт від 05 вересня 2017 року; калькуляція-рахунок №1; диплом магістра ОСОБА_2 на підтвердження отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуття кваліфікації юриста; квитанції до прибуткового ордера; код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права. 
44.          Таким чином, враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги в цій частині в повному обсязі та вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо часткового задоволення позову в цій частині.
45.          Суд зазначає, що аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16.
46.          Ураховуючи наведене та приписи статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині  стягнення судових витрат на правову допомогу та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області  залишити без задоволення.
2.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
3.          Постанову  Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року в справі №820/4260/17 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат за надання правової допомоги та залишити в силі в цій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року в справі №820/4260/17.
4.          В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від                12 грудня 2017 року в справі №820/4260/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                С.А. Уханенко