Номер провадження: 22-ц/813/1146/20 
Номер справи місцевого суду: 504/665/18
Головуючий у першій інстанції Жовтан П.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкоди у відновленні отмостки впродовж стіни житлового будинку АДРЕСА_1 в зоні дії земельного сервітуту, встановленого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 липня 2004 року у цивільній справі №2-747/04, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкоди у відновленні отмостки впродовж стіни житлового будинку АДРЕСА_1 в зоні дії земельного сервітуту, встановленого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року по цивільній справі №2-747/04.
У підготовчому судовому засіданні представник відповідачів Морозов О.В. заявив клопотання про зупинення провадження у вказаній справі до набрання законної сили рішенням суду по справі №504/2175/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , про припинення земельного сервітуту. При цьому пояснив, що в справі №504/2175/17 буде вирішуватися питання про припинення постійного земельного сервітуту земельної ділянки в розмірі 15 м2 вздовж несучої стіни будинку АДРЕСА_1 , що межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для проходу, а також складання будівельних матеріалів з метою ремонту та обслуговування стіни будинку, належного на праві власності ОСОБА_1 , встановленого рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.07.2004 року по справі №2-474/04.
На думку представника відповідачів Морозова О . В., у разі задоволення позовних вимог по справі №504/2175/17, ОСОБА_1 втрачає матеріально-правову підставу для подачі позовної заяви, в той самий час розгляд даної цивільної справи призведе до вирішення питань, які знаходяться поза межами підстав та предмету позову, що є предметом розгляду.
Позивач ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання, у зв`язку із тим, що її будинок треба рятувати.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року зупинено провадження у справі.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1  звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що по цивільній справі №504/665/18 предметом позову є відмосток, а по цивільний справі №504/2175/17 предметом первісного позову є припинення дії земельного сервітут та по зустрічному позову зобов`язання провести державну реєстрацію земельного сервітуту, а таким чином є об`єктивна можливість розглядати окрему вказану цивільну справу.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції 02 квітня 2020 року сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило. 
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 13 квітня 2020 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. При цьому нормою цієї статті встановлено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадках коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти) які є предметом судового розгляду.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.
Тому, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.
Отже, між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення.
Крім того, судовою колегією не встановлено причин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи до набрання законної сили рішенням суду по справі №504/2175/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , про припинення земельного сервітуту, оскільки позовні вимоги заявлено з різних правових підстав.
Також слід зазначити, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №504/2175/17, порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції не врахував право сторін на розумні строки розгляду справи.
За таких обставин, судом порушено норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, дає підстави для скасування ухвали суду, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 13 квітня 2020 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дрішлюк