ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/4458/19 пров. № А/857/3252/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від 03 лютого 2020 року (рішення ухвалене в порядку письмового провадження у м. Рівне судом у складі головуючого судді Кошмелюк Т.О., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 460/4458/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, суд -  
В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
 В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив:
визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови йому в проведенні перерахунку пенсії на підставі звернення від 15 листопада 2019 року із застосуванням пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплачувати йому пенсію за віком згідно з вимогами пункту 4-4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII з моменту звернення за перерахунком пенсії - 15 листопада 2019 року
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду  від 03 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на умовах, визначених пунктом 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах, визначених пунктом 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1 жовтня 2017 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень, 40коп.).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає норми, які застосовуються виключно при призначенні пенсії. Відтак, підстави для проведення з 01.01.2017 року розрахунку та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до цього пункту відсутні. Вказує, що оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, підстав для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% немає.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

 ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
 Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що з 31 березня 2002 року позивачу призначена пенсія державного службовця на умовах Закону України “Про державну службу”, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколу від 13 травня 2002 року № 1169 (а.с.27).
З 1 жовтня 2017 року позивачу призначено пенсію за віком на умовах Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується копією розпорядження від 7 листопада 2017 року за № 143039 (а.с.28).
15 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, здійснити перерахунок його пенсії відповідно до пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с.7-8).
Листом від 22 листопада 2019 року за № С-13/02.10 відповідач повідомив позивачу про те, що з 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ, яким внесенні зміни до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за змістом яких пенсії призначенні відповідно до вказаного Закону з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Також, особам, пенсії яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Враховуючи вищевикладене, з 1 жовтня 2017 року позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України “Про державну службу”, на пенсію за віком на умовах Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” за матеріалами пенсійної справи з урахуванням вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Таким чином, відповідач вказав, що при переведенні позивача з 1 жовтня 2017 року на пенсію на умовах, передбачених Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ним правомірно застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % (а.с.9).
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був обчислювати пенсію позивача за віком на умовах пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, тобто із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).
Статтею 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності;     3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону № 1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Частиною першою статті 27 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Так, за правилами частини другої статті 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В свою чергу, частиною першою статті 25 Закону № 1058 передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
           См х Вс
Кс = ----------------, де:
         100% х 12
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Отже, що   Законом № 1058   регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої   Законом № 1058.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі – Закон № 2148), яким, зокрема, доповнено розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058 пунктами 4-3, 4-4 та 4-7.
Відповідно до пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058, особам, пенсії яким призначені відповідно до Закону України "Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Згідно з абзацом першим пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Отже, застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % здійснюється виключно в разі призначення пенсії згідно з   Законом № 1058   у період з 01.10.2017 по 31.12.2017.
Як встановлено судом, до 11 жовтня 2017 року позивач отримував пенсію державного службовця, призначену на умовах Закону України “Про державну службу”, що не заперечується сторонами. Доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано та судом в ході розгляду справи не встановлено.
Оскільки розмір пенсії позивача, розрахований за нормами Закону № 1058 був більший, аніж розмір пенсії, обчислений за нормами Закону України “Про державну службу”, на підставі пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 позивача автоматично, без його звернення, переведено на пенсію за віком на умовах Закону № 1058 за матеріалами пенсійної справи. 
При цьому, обчислення розміру пенсії позивача за віком проведено відповідачем за правилами пункту 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058.
Як вже зазначалось вище, застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % здійснюється виключно в разі призначення пенсії згідно з   Законом № 1058   у період з 01.10.2017 по 31.12.2017.
Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за віком на умовах Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” була призначена позивачу 01.10.2017 року, що підтверджується копією розпорядження від 7 листопада 2017 року за № 143039, а тому в даному випадку до спірних правовідносин застосовуються положення абзацу першого пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що пункт 4-3 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 визначає умови проведення перерахунку пенсій, які до 11 жовтня 2017 року були призначені на умовах Закону № 1058.
Враховуючи викладене, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач повинен був обчислювати пенсію позивача за віком на умовах пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, тобто із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058.
Доводи скаржника щодо відсутності підстав для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, через те, що пенсія позивачу призначається не вперше є безпідставними, оскільки як встановлено судом, пенсія позивачу на умовах Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” призначалась вперше, а норми пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 не передбачають такої умови, як призначення пенсії вперше. 
Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 1 жовтня 2017 року, а не 15 листопада 2019 року, оскільки в ході судового розгляду судом встановлено, що переведення позивача на пенсію за віком на умовах Закону № 1058 було проведено автоматично за матеріалами справи з 1 жовтня 2017 року, за наслідками якого відповідач безпідставно не застосував положення пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 для визначення розміру пенсійної виплати, що є порушенням прав позивача. 
Відповідно до ч. 2   ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування   відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 03 лютого 2020 року  у справі № 460/4458/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 14 травня 2020 року.