ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3391/20 Справа № 199/8614/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.
при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ: 

В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про зобов`язання вчинити певні дії, просив зобов`язати відповідача надати відповідь про результати розгляду скарги позивача до відповідача від 12 вересня 2019 року за вх. № 3Г-6197 та надати позивачу запитувану у скарзі інформацію; зобов`язати відповідача закінчити роботи зі встановлення лічильнику газу САМГАЗ G-1.6 в квартирі за місцем проживання позивача, з`єднавши цей лічильник з газовою плитою відповідним шлангом, та відновити газопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача сплатити позивачу пеню за період з 30 серпня 2019 року і на момент винесення рішення по справі у розмірі трьох відсотків від вартості послуги; відшкодувати визначену судом на власний розсуд розмір з врахуванням вимог розумності і справедливості моральну шкоду, заподіяну відповідачем неправомірною бездіяльністю; відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем неправомірними діями та бездіяльністю за період з 30 серпня 2019 року і на момент винесення рішення по справі.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він є споживачем послуг публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», правонаступником якого є акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».30 серпня 2019 року позивачу було припинено газопостачання за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .02 вересня 2019 року позивач звернувся до АТ «Дніпрогаз» із запитом про причини припинення 30 серпня 2019 року газопостачання за місцем його проживання.06 вересня 2019 року працівники АТ «Дніпрогаз» за місцем проживання позивача почали проводити роботи зі встановлення лічильника газу САМГАЗ G-1.6 відповідно до норм ст.ст. 4, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», але не закінчили його встановлення 06 вересня 2019 року, оскільки не з`єднали лічильник газу з газовою плитою за відсутності відповідного шлангу.06.09.2019 між представником АТ «Дніпрогаз», ОСОБА_2 , та позивачем складено акт про проведення 06.09.2019 за місцем мешкання позивача робіт зі встановлення лічильнику газу.Представник АТ «Дніпрогаз», ОСОБА_2 , опломбував 06 вересня 2019 року вхідний кран пломбою АТ «Дніпрогаз» С53408650 та повідомив, що прийде після оплати позивачем підключення до мережі газової плити за адресою: АДРЕСА_2 .
Вважаючи такі дії представника відповідача незаконними, 12.09.2019 позивачем подано скаргу до АТ «Дніпрогаз» з вимогою закінчити роботи зі встановлення лічильнику газу САМГАЗ G-1.6 за місцем проживання позивача, з`єднавши лічильник газу з газовою плитою відповідним шлангом та відновити газопостачання до квартири, де проживає позивач, та просив надати копії розпорядчого акту, на підставі якого проводилися 06 вересня 2019 року в квартирі позивача, де він проживає, роботи зі встановлення лічильника газу, проте позивач не отримав письмової відповіді щодо розгляду зазначеної скарги.
Обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення пені позивач виходив з того, що відповідач порушив свої зобов`язання і прострочив надання позивачу послуг згідно умов договору як споживач, у той час коли ст. 10 Закону України № 1023-ХІІ визначено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) якщо інше не передбачено законодавством.
Обґрунтовуючи вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач зазначив, що за вересень 2018 року він сплатив за електроенергію 36 гривень за спожиті 40квт/год, у той час, коли за вересень 2019 року позивач сплатив 76 гривень, що на 40 гривень більше, оскільки був змушений використовувати електроенергію замість газу для побутових потреб.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Зобов`язано акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» механічно поєднати газовий прилад (газову плиту) з газорозподільною системою в квартирі АДРЕСА_3 , що проходить через лічильник газу SАМGАZ-014-800 номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , та відновити газопостачання до квартири АДРЕСА_3 .
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнуто з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
З вказаним рішенням суду не погодились сторони звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких кожен окремо вважають рішення не законним, винесеним з порушенням норма матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на часткову незгоду з рішенням районного суду, в частині відмови у задоволені його позовних вимог, вважає рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому зазначає, що суд не вирішив в повному обсязі спір щодо прав та обов`язків сторін, незаконно відмовив у стягненні на його користь моральної шкоди, при цьому судом неправомірно не застосовано Закон України “Про захист прав споживачів”,та не стягнуто на його користь матеріальну шкоду та пеню, відповідач не перевірив всебічно і об`єктивно його лист, який він направив відповідачу 12.09.2019 року, не допитав у якості свідка громадянина ОСОБА_2 з питань встановлення лічильника газу в квартирі відповідача, крім того, у зв`язку з неотриманням відповіді на його скаргу від 12.09.2019 року він звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача надати йому цю відповідь, але в задоволені цих його позовних вимог судом йому безпідставно відмовлено, рішенням суду не вирішено питання про встановлення лічильника газу в його квартирі, а також просить суд змінити мотивувальну частину рішення суду щодо задоволення позовної вимоги поєднати газову плиту з газорозподільною системою та відновити газопостачання до квартири, оскільки зазначені судом мотиви не відповідають обставинам справи.(а.с.67-72)
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог, та відмовити у позові повністю, при цьому посилаються на те, що позовна заява не містила даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта гр.Покусая, відповідач в супереч вимогам ст.199 ЦПК України був позбавлений права на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, судом був порушений принцип змагальності процесу, як це визначено Практикою Європейського суду з прав людини у здійснені правосуддя , вважають що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про існування договірних стосунків з позивачем, а також судом порушені вимоги Закону України “Про ринок природного газу №329-Ш від 09.04.2015 року, та низку інших законодавчих актів, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постанововю НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року та Типового договору розподілу природного газу, зареєстрованого в МЮУ від 06.11.2015 № 1384/27829. (а.с.55-60)
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" скористалось своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій просило суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.19 року в оскарженій частині залишити без змін.(а.с.83-86) 
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", передбаченого положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, а відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017 у справі № 199/568/17, яке постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19.12.2018 залишено без змін, встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем послуг ПАТ «Дніпрогаз», що підтверджується договором про надання населенню послуг з газопостачання ВАТ «Дніпрогаз», укладеним 28.04.2000 року між ВАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за вказаною вище адресою, також є споживачем послуг ПАТ «Дніпрогаз».
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, цей Типовий договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору)
У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична особа, об`єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни, що не визначені в цьому Договорі, мають значення, передбачені Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 приєднався до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживав природний газ та сплачував рахунки за спожитий природний газ, що підтверджується листом ПАТ «Дніпрогаз», адресованим ОСОБА_4 від 19.01.2016 (а.с. 41), тобто факт договірних відносин між позивачем та відповідачем судом встановлений. Факт споживання позивачем природного газу та факт оплати ним рахунків відповідачем не оспорювався.
Згідно з пунктами 6.2 Типового договору АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» взяло на себе зобов`язання, зокрема, забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, забезпечувати належну якість надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У частині першій ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
06.09.2019 року, згідно з вимогами Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», представниками АТ «Дніпрогаз» в квартирі АДРЕСА_3 були проведені роботи зі встановлення лічильнику газу SАМGАZ-014-800 номер 25/2018-6425770, що підтверджується відповідним актом (а.с. 7).
Позивач вважає, що роботи зі встановлення лічильника газу не завершені, оскільки представники АТ «Дніпрогаз» не з`єднали газорозподільну систему після газового лічильника газопроводом з газовою плитою, з чим суд не погоджується з урахуванням того, що лічильник газу, тобто, сам засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього (відповідно до визначення поняття «лічильник газу», що міститься у ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»), було встановлено 06.09.2019, та підтверджено сторонами.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд зробив правильний та обґрунтований висновок про те, що відсутність підписаного між сторонами договору про надання послуг з газопостачання між відповідачем, як поставником послуг розподілу природного газу та ОСОБА_1 , як споживачем природного газу, не може бути законною підставою у механічному припиненні газопостачання до квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки факт договірних стосунків самими сторонами визнається, та не оспорюється.
При цьому суд правильно керувався вимогами п. 1.1. розділу 7 глави VI Кодексу, згідно з яким - оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.
Відповідно до п. 4 розділу 7 глави VI Кодексу пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу.
Представник відповідача, як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, посилається, як на підставу припинення газопостачання за адресою проживання позивача, на наявність заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_3 побутового споживача перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», що відображено у дорученні ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 10.08.2018 року (а.с. 31). 
Однак, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання рекомендованим поштовим відправленням або надання з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому позивачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу), із зазначенням підстав та дати припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ, висновок суду першої інстанції про припинення газопостачання за адресою проживання позивача та пов`язане з цим пломбування газового обладнання є неправомірним. Такий висновок суду доводами апеляційної скарги відповідача не спростований.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо сплати пені та відшкодування матеріальної шкоди районний суд також правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів припинення газопостачання за місцем його проживання за період з 30.08.2019, а також належних та допустимих доказі завдання споживачу реальних витрат, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає, відсутні такі докази, або посилання на них і в апеляційній скарзі позивача.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача надати відповідь позивачу про розгляд його скарги від 12.09.2019 за вх. № 3Г-6197, районний суд виходив з того, що зазначене звернення позивача відповідачем було розглянуте, копія письмової відповіді за результатами розгляду наявна в матеріалах справи (а.с.30)., тому під час розгляду справи не було встановлено порушення права позивача на отримання такої письмової відповіді, у зв`язку з чим не підлягають до задоволення і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині, оскільки є безпідставними.
Також, безпідставними є вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки як вже зазначалось вище, між сторонами існують договірні стосунки.
Моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов`язання, стягнути моральну шкоди за їх порушення неможливо, вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ у справі №6-1575цс16 від 09.11.2016 року, якою визначено, що підставою для стягнення моральної шкоди є делікт, за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і за порушення прав споживачів.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення на його користь моральної шкоди, так само, як і доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають. 
Аргументи обох апеляційних скарг про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які на думку апелянтів, регулюють спірні правовідносини, зазначених вище висновків суду, не спростовують.
Оскільки, доводи апеляційних скарг  та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. 376 ЦПК України підстави для скасування  судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко 

                                                                        О.В. Лаченкова