П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
27 травня 2020 року
м. Київ
Справа № 9901/196/19
Провадження № 11-599заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 ,
представник позивача - Нагорний А. А.,
представник відповідача - Кіцнак П. О.,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (судді Бучик А. Ю., Берназюк Я. О., Гімон М. М., Мороз Л. Л., Рибачук А. І.) у справі № 9901/196/19 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (правонаступник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія)) про визнання протиправним і скасування рішення та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до КДКП, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 10 жовтня 2018 року № 451дп-18 у частині накладення дисциплінарного стягнення на нього як прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва та зобов`язати відповідача закрити дисциплінарне провадження в цій частині.
2.   На обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначив, що, приймаючи спірне рішення, КДКП на порушення вимог пункту 3 частини шостої статті 48 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) у достатній мірі не навела мотивів, з яких притягнула його до дисциплінарної відповідальності та наклала найсуворіше дисциплінарне стягнення. На думку позивача, член КДКП Коваленко А. А. повинен був заявити самовідвід під час розгляду дисциплінарної справи та утриматись від прийняття рішення за результатами її розгляду, оскільки він ще до прийняття оскаржуваного рішення висловив свою думку про обґрунтованість доводів скарги та наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього найсуворішого стягнення, що підтверджується складеним ним 05 вересня 2018 року висновком. Також позивач указав, що КДКП при проведенні перевірки та подальшому притягненні його до дисциплінарної відповідальності порушила строки, визначені Законом № 1697-VII.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
3.   Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 27 травня 2019 року в задоволенні позову відмовив.
4.   Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з висновком КДКП про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VIІ, оскільки своєю бездіяльністю, яка виразилася у непередачі до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування, ОСОБА_1 порушив вимоги статей 28 та 283 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), відповідно до яких процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Крім того, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Також КДКП правильно вказала, що позивач порушив вимоги пунктів 1.3, 4 наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року № 4гн «Про організацію діяльності прокурора у кримінальному провадженні» (далі - наказ ГПУ № 4гн), а саме не забезпечив швидкого, всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень та виконання вимог закону щодо додержання розумних строків досудового розслідування.
5.   Суд першої інстанції також зазначив, що, приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, КДКП урахувала характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Визначаючи вид стягнення, Комісія урахувала умисний характер вчиненого проступку, а також те, що він підриває авторитет як самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому. Крім того, відповідач узяв до уваги той факт, що КДКП 19 червня 2018 року прийняла рішення № 261дп-18 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього стягнення у виді заборони строком на шість місяців на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, що додатково характеризує його особу.Відтак в оспорюваному рішенні наведено мотиви, з яких прокурора притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та обґрунтовано накладено найсуворіше дисциплінарне стягнення. До того ж непередача ОСОБА_1 обвинувальних актів до суду в кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебувала в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання своїх обов`язків.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
6.   Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції: неповно з`ясував обставини справи; не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам; не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому зазначене рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необ`єктивним, необґрунтованим і таким, що винесено з грубим порушенням матеріального та процесуального права.
7.    ОСОБА_1 зазначив, що згідно з ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, в силу вимог статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27 травня 2019 року та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, що його підтверджують, позивачу - триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив. Проте суд не взяв до уваги, що лише 29 травня 2019 року позивач отримав повідомлення про те, що на його абонентську скриньку надійшов лист, наступного дня він отримав відзив на позовну заяву, а відтак отримав можливість ознайомитись з відзивом лише 30 травня 2019 року, що фактично позбавило його можливості подати відповідь на відзив, тобто належно відреагувати на доводи та заперечення відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву. 
8.   На думку скаржника, в оскаржуваному рішенні суд установив, що підставою для накладення на ОСОБА_1 відповідачем саме такого дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури став той факт, що Комісія 19 червня 2018 року прийняла рішення № 261дп-18 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді заборони строком на 6 місяців на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, що додатково характеризує його особу. Проте суд не взяв до уваги або недостатньо вивчив обставини та матеріали справи, а саме висновок ОСОБА_2 , у якому останній в абзаці щодо професійної характеристики ОСОБА_1 як на обставину, що обтяжує покарання, вказав, що позивач раніше вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Факт притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 19 червня 2018 року покладено в основу негативної характеристики на нього за місцем роботи, яка є суб`єктивною та упередженою, оскільки не підтверджена жодним доказом. Крім того, суд не встановив, що на порушення пунктів 109, 110 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, член Комісії, що склав висновок і, можливо, навмисно залишив поза увагою позитивну характеристику ОСОБА_1 за місцем роботи, яка підтверджується застосуванням до нього 09 серпня 2017 року заохочення у виді присвоєння класного чину на підставі наказу Генерального прокурора України № 137к. 
9.    ОСОБА_1 також указав, що, приймаючи оскаржуване рішення, КДКП на порушення вимог пункту 3 частини шостої статті 48 Закону № 1697-VII у достатній мірі не навела мотивів, з яких прокурора притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено найсуворіше дисциплінарне стягнення. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчинили ідентичні проступки, за які їх притягнуто до дисциплінарної відповідальності. При цьому до ОСОБА_3 застосовано найменш суворе дисциплінарне стягнення. КДКП під час прийняття оскаржуваного рішення не взяла до уваги й тих обставин, що обвинувальні акти в кримінальних провадженнях, що стали предметом перевірки, були скеровані до суду для розгляду по суті, у тому числі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У десяти з них на момент розгляду скарги був постановлений обвинувальний вирок. Висновок щодо втрати кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не відповідає дійсності. Вказане кримінальне провадження було повернуто слідчому для доопрацювання, що підтверджується відповідною розпискою. Разом з тим КДКП під час прийняття оскаржуваного рішення не взяла цих обставин до уваги та не навела мотивів, з яких вона відхилила аргументи, наведені ОСОБА_1 на свій захист. 
10.        На підставі викладеного скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
Рух апеляційної скарги
11.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 01 липня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року, а ухвалою від 19 серпня 2019 року призначила справу до розгляду в судовому засіданні.
Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги
12.        29 липня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду від КДКП надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. На думку відповідача, Комісія встановила факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, склад якого визначений пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VIІ. При обранні виду дисциплінарного стягнення щодо позивача КДКП врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини та інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
13.        Ухвалою від 04 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду замінила КДКП як відповідача у справі її правонаступником - Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.
14.        Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
15.        Представник відповідачапросив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
16.         ОСОБА_1 з вересня 2009 року працював в органах прокуратури. Наказом виконувача обов`язків прокурора міста Києва від 14 грудня 2015 року № 4198-к позивач був призначений на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва.
17.        19 червня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора міста Києва Говди Р. М. про вчинення дисциплінарного проступку першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_8 , прокурорами цієї ж прокуратури ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
18.        Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг указана дисциплінарна скарга розподілена члену КомісіїОСОБА_2 , який 10 липня 2018 року прийняв рішення № 11/2/4-1072дс-203дп-18 про відкриття дисциплінарного провадження.
19.        КДКП рішенням від 18 липня 2018 року № 310дп-18 строк проведення перевірки відомостей щодо наявності підстав для притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності продовжила на один місяць.
20.        За результатами перевірки член Комісії ОСОБА_2 05 вересня 2018 року склав висновок про відсутність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_8 та наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .
21.        Під час дисциплінарного провадження КДКП установила, що відповідно до наказів керівників прокуратури Дніпровського району міста Києва від 16 вересня 2014 року № 47ш, 14 листопада 2014 року № 60ш, 17 лютого 2015 року № 7ш, 20 березня 2015 року № 9ш, 23 березня 2015 року № 10, 31 березня 2015 року № 11ш, 20 квітня 2015 року № 22ш, 01 липня 2015 року № 28ш, 25 серпня 2015 року № 41, 23 листопада 2015 року № 51ш, а також наказів керівника Київської місцевої прокуратури № 4 від 15 грудня 2015 року № 12ш, 11 січня 2016 року № 1, 15 лютого 2016 року № 15ш, 19 квітня 2016 року № 29, 27 травня 2016 року № 34, 13 вересня 2016 року № 58, 02 листопада 2016 року № 68, 05 травня 2017 року № 1, 30 січня 2017 року № 8, 30 березня 2017 року № 16, 07 серпня 2017 року № 37 про розподіл обов`язків між працівниками зазначених прокуратур на прокурора ОСОБА_1 покладено обов`язок щодо здійснення процесуального керівництва у кримінальних провадженнях.
22.         ОСОБА_1 , працюючи на посаді прокурора Дніпровського району міста Києва, а з 15 грудня 2015 року - на посаді прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва, у період з 30 серпня 2014 року по 27 червня 2017 року вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР)неправдиві відомості у 31 кримінальному провадженні щодо направлення у них обвинувальних актів до суду.
23.        Насправді, незважаючи на завершення досудового розслідування, відкриття сторонам матеріалів кримінальних проваджень, на час внесення ОСОБА_1 відомостей до ЄРДР про результати досудового розслідування обвинувальні акти у цих кримінальних провадженнях до суду передані не були.
24.        Упродовж тривалого часу (від 2 місяців до 3-х років) у цих провадженнях не вчинялось жодної з передбачених частиною другою статті 283 КПК України дій. Наведені терміни не відповідають жодному з критеріїв розумності.
25.        Лише після виявлення цих порушень у результаті проведеної у вересні - листопаді 2017 року перевірки Прокуратурою міста Києва у період з 29 листопада по 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 передав до суду обвинувальні акти у 27 кримінальних провадженнях.
26.        В одному провадженні ОСОБА_1 передав обвинувальний акт до суду 03 травня 2017 року до здійснення перевірки Прокуратурою міста Києва, однак через 2 місяці 18 днів після внесення до ЄРДР неправдивих відомостей про результати розслідування. Ще у двох провадженнях обвинувальні акти не передано до суду на час направлення дисциплінарної скарги через невстановлення місцезнаходження підозрюваних і, відповідно, невручення їм копій актів з реєстрами матеріалів досудових розслідувань. Місцезнаходження матеріалів одного кримінального провадження, яке отримав ОСОБА_1 , Комісія не встановила.
27.        КДКП рішенням від 10 жовтня 2018 року № 451дп-18 притягнула прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
28.        Вважаючи вказане рішення Комісії протиправним, позивач оскаржив його до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається
29.        Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30.        Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
31.        Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом № 1697-VII. 
32.        На підставі частини першої статті 44 вказаного Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.
33.        Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
34.        Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. 
Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
35.        Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
36.        Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Комісія. 
37.        Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
38.        Згідно з пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків.
39.        Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
40.        За результатами дисциплінарного провадження КДКП може прийняти рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора), у разі якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення (пункт 1 частини четвертої статті 49 Закону № 1697-VII).
41.        Відповідно до частини третьої статті 48 указаного Закону при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
42.        Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 Закону № 1697-VII).
43.        Відмовляючи в задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 , Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погодився з висновком Комісії про наявність у діях позивача ознак складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, оскільки під час дисциплінарного провадження з`ясовано, що прокурор ОСОБА_1 допустив бездіяльність, яка виразилася у непередачі до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування. 
44.        При цьому суд першої інстанції визнав обґрунтованим висновок КДКП про те, що своєю бездіяльністю, яка виразилася у непередачі до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування, ОСОБА_1 порушив вимоги статей 28 та 283 КПК України, відповідно до яких процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Крім того, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
45.        Також суд погодився з висновком Комісії про те, що позивач порушив вимоги пунктів 1.3, 4 наказу ГПУ № 4гн, а саме не забезпечив швидкого, всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень та виконання вимог закону щодо додержання розумних строків досудового розслідування.
46.        Натомість  ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги стверджує про помилковість висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, посилаючись на те, що КДКП під час прийняття оскаржуваного рішення не взяла до уваги тих обставин, що обвинувальні акти в кримінальних провадженнях, що стали предметом перевірки, були скеровані до суду для розгляду по суті, в тому числі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 десяти з кримінальних проваджень на момент розгляду скарги були постановлені обвинувальні вироки. Висновок щодо втрати кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не відповідає дійсності. Вказане кримінальне провадження було повернуто слідчому для доопрацювання, що підтверджується відповідною розпискою.
47.        Велика Палата Верховного Суду з цього приводу зазначає таке.
48.        Відповідно до пунктів 2, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
49.        За пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 цього Закону прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
50.        Згідно з положеннями статті 5 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. При здійсненні повноважень він зобов`язаний діяти відповідно до закону, своєчасно вживати вичерпних заходів для їх належного виконання.
51.        Статтею 11 цього Кодексу визначено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
52.        Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
53.        КДКП установила, що  ОСОБА_1 , працюючи на посаді прокурора Дніпровського району міста Києва, а з 15 грудня 2015 року - прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва, у період з 30 серпня 2014 року по 27 червня 2017 року вніс до ЄРДР неправдиві відомості у 31 кримінальному провадженні щодо направлення у них обвинувальних актів до суду.Лише після виявлення цих порушень у результаті проведеної у вересні - листопаді 2017 року перевірки Прокуратурою міста Києва у період з 29 листопада по 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 передав до суду обвинувальні акти у 27 кримінальних провадженнях.
54.        Таким чином, зазначені правові положення в сукупності з установленими обставинами свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку - неналежного виконання службових обов`язків, а отже й наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.
55.        Суд першої інстанції також правильно встановив, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення Комісія врахувала характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Визначаючи вид стягнення, Комісія також урахувала умисний характер вчиненого проступку, а також те, що він підриває авторитет як самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому.
56.        Крім того, відповідач узяв до уваги той факт, що Комісія 19 червня 2018 року прийняла рішення № 261дп-18 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього стягнення у виді заборони строком на шість місяців на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, що додатково характеризує його особу.
57.        Велика Палата Верховного Суду вважає, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретну, визначену законом підставу звільнення позивача, а саме неналежне виконання службових обов`язків, що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII. 
58.        З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення КДКП про притягнення  ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього найсуворішого дисциплінарного стягнення прийняте у спосіб, на підставі та в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. 
59.        Стосовно посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які виявилися у тому, що він був ознайомлений з відзивом лише 30 травня 2019 року, тобто після постановлення оскаржуваного судового рішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що фактично позбавило його можливості подати відповідь на відзив КДКП, тобто належно відреагувати на доводи та заперечення відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
60.        Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) таке конституційне право повинне забезпечуватися судовими процедурами, які мають бути справедливими.
61.        Відповідно до статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
62.        Згідно з частиною першою статті 260 цього Кодексу питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
63.        Частиною другою статті 261 КАС України визначено, що позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
64.        Як убачається з абзацу шостого резолютивної частини ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі позивачу було встановлено триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив та документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзиви і доданих до нього доказів відповідачу.
65.        Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
66.        Матеріалами справи встановлено, що позивач не подавав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ані разом з позовом, ані після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
67.        З огляду на викладене розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами без відповіді позивача на відзив відповідача не єпорушенням вимог статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції. 
68.        Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під час апеляційного перегляду рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року позивачу та його представнику було надано можливість безпосередньо в судовому засіданні викласти суду апеляційної інстанції додаткові аргументи щодо обставин та доводів, викладених КДКП у відзивах на позовну заяву та на апеляційну скаргу. До того ж за клопотанням позивача суд апеляційної інстанції долучив до матеріалів справи витяги з ЄРДР щодо кримінальних проваджень, порушення за якими встановлені КДКП.
69.        Проте надані до апеляційного суду витяги з ЄРДР не спростовують висновків КДКП щодо встановлених фактів тривалої непередачі ОСОБА_1 до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування, а тому не можуть бути підставою для скасування спірного рішення Комісії.
70.        Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
71.        Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
72.        На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
73.        Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                         О. С. Золотніков
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                                       Л. М. Лобойко
                                                Т. О. Анцупова                                                      Н. П. Лященко
                                                С. В. Бакуліна                                                       О. Б. Прокопенко
                                                В. В. Британчук                                                         В. В. Пророк
                                                Ю. Л. Власов                                                              Л. І. Рогач
                                                М. І. Гриців                                                            В. Ю. Уркевич
                                                Ж. М. Єленіна                                                       О. Г. Яновська
                                                О. Р. Кібенко