ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем   України

27 березня 2020 року  
м. Харків

справа № 638/15755/19
провадження № 22-ц/818/1646/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи :
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -  Харківська міська  рада, 
відповідач - Департамент житлового господарства Харківської міської ради, 
відповідач - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року в складі судді Шишкіна О.В.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2  - представник  ОСОБА_1  звернулась до  суду з позовом до Харківської міської ради, Департаменту житлового господарства Харківської міської ради (далі - ХМР), Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (ділі - КП «Жилкомсервіс») про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Покрівля даху цього будинку перебуває у аварійному стані, у зв`язку з чим у разі атмосферних опадів відбувається залиття квартири. Позивач неодноразово звертався до ХМР та КП «Жилкомсервіс» з заявами про проведення ремонту, однак покрівля даху до цього часу не відремонтована. 

Такою бездіяльністю йому заподіяно моральних страждань, оскільки внаслідок затоплення йому необхідно робити ремонт в квартирі, що потребує матеріальних витрат; внаслідок вологості та цвілі в усіх кімнатах квартири його самопочуття погіршилось; крім того він вимушений використовувати електричні прибори для обігріву, що також потребує матеріальних збитків. 

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати протиправною бездіяльність ХМР, Департаменту житлового господарства ХМР, КП «Жилкомсервіс» щодо незабезпечення належного утримання, своєчасного фінансування та проведення ремонту покрівлі даху над квартирою АДРЕСА_1 ; стягнути на користь ОСОБА_1 : з ХМР - матеріальну шкоду у розмірі 44 952 грн 55 коп.; з ХМР та КП «Жилкомсервіс» - моральну шкоду в розмірі 20000 грн; вирішити питання про судові витрати. 

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для сплати судового збору та виконання вимог статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали судді від 11 грудня 2019 року, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України заява визнається неподаною та повертається заявнику.

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у встановлений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху строк ОСОБА_1 надав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768, 40 грн. Оскільки вимоги про захист честі та гідності позивач не заявляв, то ОСОБА_1 не повинен сплачувати судовий збір в розмірі 1921,00 грн за вимогу про відшкодування моральної шкоди. При цьому, позовна заява містить належне обґрунтування вимог з зазначенням відповідних доказів. 

Відповідачі ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. 

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для виконання вимог статті 175 ЦПК України, а саме - для сплати судового збору в розмірі 3457,80 грн. Із розрахунку 768,40+768,40+1921= 3457,80 грн. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн, отже доплата становить 2689,40 грн. 

Залишаючи заяву без руху, суду першої інстанції вважав, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, а саме - позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір. 

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки за ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року позивач не усунув, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України визнав заяву неподаною та повернув її заявнику.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. 

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частин першої - другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зі змісту положень пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року, пункту 1 частини першої статті 80 ЦПК України 2004 року ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 585/1399/16-ц (провадження № 61-13539св18).

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн коп., позивач мав би сплатити судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 768,40 грн, а отже оплатив судовий збір відповідно до вимог закону. 

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»  передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що у справі про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 243/3882/19 (провадження №61-17490св19).

Таким чином, суд першої інстанції, безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов`язок зі сплати судового збору за у справі про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2019 року - скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року.

Головуючий                                                                           А.В. Котелевець

Судді                                                                                          Р.М.Піддубний
                                       
                                                                О.Ю. Тичкова