ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/329/20 Справа № 204/8450/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Самсонова В. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства “Укрсоцбанк” на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, Комунального підприємства “Центр державної реєстрації”, державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства “Центр державної реєстрації” Молчанова Сергія Олександровича, правонаступником яких є Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору недійсним, визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, – 
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 10 вересня 1994 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . 31 липня 2008 року чоловіком позивача ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованим в реєстрі за №12206, була придбана квартира АДРЕСА_1 . 01 грудня 2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим Сергієм Олександровичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38469884, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». 15 грудня 2017 року позивачу стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №107760099 від 15.12.2017 року, що підставою виникнення права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру є Іпотечний договір № MRTG-000000013976/S від 31.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №12215, і вимога-повідомлення № 189 від 19.09.2017 року. Крім того, позивачу стало відомо, що 31 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», і ОСОБА_2 був укладений Договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013976, згідно якого Банк зобов`язався надати Позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 155180,00 доларів США, які призначені для придбання вищевказаної квартири. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком і Позичальником був укладений Іпотечний договір №MRTG-000000013976/S від 31.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №12215. Позивач вважає, що Іпотечний договір не відповідає вимогам законодавства, а вищезазначене рішення державного реєстратора Молчанова С.О. прийнято з грубими порушеннями, а також всупереч приписам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зокрема, вказана квартира набута подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. В той же час, ні Іпотекодержатель, ні Іпотекодавець не проінформували позивача про включення до Іпотечного договору статті 9 «Задоволення вимог Іпотекодержателя», яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким відбувалося розпорядження майном спільної сумісної власності подружжя і який потребував оформлення її згоди, оскільки дане застереження безпосередньо зачіпає законні права і інтереси позивача, а саме право власності на житлову нерухомість, яка була набута за час шлюбу. Крім того, місце проживання позивача і її чоловіка зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тобто спірна квартира використовується їхньою сім`єю як місце постійного проживання, будь-якого іншого нерухомого житлового майна у їхній власності немає. Таким чином, спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, а загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м. Позивач вважає, що державним реєстратором було неправомірно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності і внесено запис про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк», чим порушено її законні інтереси, які підлягають судовому захисту, шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення. Тому, позивач просила визнати недійсним Іпотечний договір №MRTG-000000013976/S від 31.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №12215; визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.12.2017 року, індексний номер 38469884, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим Сергієм Олександровичем, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.12.2017 року, індексний номер 38469884, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим Сергієм Олександровичем, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»; в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ "Укрсоцбанк”, що є правонаступником Унікредит Банк ТОВ (ПАТ “Унікредит Банк), посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зазначає про непогодження з оскаржуваним рішенням в частині задоволення позову, просить скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження з рішенням місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення місцевого суду, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», і ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит №MRTG-000000013976, за умовами якого банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 155180,00 доларів США з цільовим призначенням для придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с.12-15).
Згідно договору купівлі-продажу від 31 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрованим в реєстрі за №12206, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).
З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, між ТОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_2 31 липня 2008 року був укладений Іпотечний договір №MRTG-000000013976/S, посвідчений 31 липня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 12215 (а.с.17). Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_3 (а.с.17).
01 грудня 2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим С.О. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3 , індексний номер 38469884 від 28.11.2017 року 16:23:58 (а.с.20).
Протокольною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2019 року до участі у справі у якості правонаступника апелянта (відповідача) Акціонерного товариства “Укрсоцбанк” залучено Акціонерне Товариство “Альфа-банк”, у відповідності до рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ “Укрсоцбанк”, протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ “Альфа-банк”, передавального акту від 15.10.2019 року (а.с. 212 — 218). Крім того, у якості правонаступника відповідачів Комунального підприємства “Центр державної реєстрації”, державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства “Центр державної реєстрації”- допущено до участі у справі Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Викладене підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). 
Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). 
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 35 даного Закону в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. 
Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Частиною першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.
Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, з відповідними змінами та доповненнями, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Статтею 4 Закону України Про іпотеку встановлено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, іпотека. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).
За положенням п.5 ч.1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.
Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).
Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.
Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим Сергієм Олександровичем про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом. 
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія наголошує, що рішення місцевого суду в апеляційному порядку позивачем не оскаржується, а апеляційна скарга відповідача містить доводи щодо непогодження з рішенням суду першої інстанції лише в частині задоволеної позовної вимоги. 
Отже, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, колегія виходить з положень ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, а в задоволенні позову відмовлено, з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі1057,20 грн. (а.с.161).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, що є правонаступником Унікредит банк Товариство з обмеженою відповідальністю (Публічного акціонерного товариства "Унікредит Банк"), – задовольнити. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року в частині часткового задоволення позовної заяви ОСОБА_1 ; визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.12.2017 року, індексний номер 38469884, державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк»; стягнення з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 704,80 грн., – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позову ОСОБА_1  про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Укрсоцбанк” (код ЄДРПОУ 00039019) судові витрати в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді