Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 р. 	Справа № 520/11441/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020, повний текст складено 27.01.20 по справі № 520/11441/19
за позовом     ОСОБА_1  
до    Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області ,    Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради ,    Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради ,    Комісії Слобідського району Харківської міської ради                  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Комісії в Слобідському районі щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України№ 9 від 22.10.2019; зобов`язати районну Комісію щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України повторно розглянути питання про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, на підставі заяви від 06.07.2018; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради підготувати та направити Подання відповідно Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018; зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати моральну (немайнову) шкоду, яку зазнав ОСОБА_1 на підставі фізичного болю та страждань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 62595 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії в Слобідському районі щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України № 9 від 22.10.2019.
Зобов`язано  Комісію в Слобідському районі щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України прийняти рішення про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни стеном на 06.07.2018 III групи, на підставі заяви від 06.07.2018.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що на момент розгляду заяви позивача від 06.07.2018 про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі Комісія дійшла висновку про відмову, оскільки Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року № 280, не передбачено виплату грошової компенсації особам з інвалідністю внаслідок війни II групи, яка була встановлена позивачу з 01.06.2019 до 01.07.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 6328014314 від 23.05.2018, фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 з 01.06.2019 встановлено ІІ групу інвалідності, на час виникнення спірних правовідносин позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.05.2018.
Безпосередня участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується довідкою, у якій зазначено, що підполковник ОСОБА_1 в період з 08.04.2014 по 23.06.2015 та з 18.11.2016 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Луганської області.
06.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради з заявою щодо надання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280.
Рішенням Комісії з приводу надання позивачу грошової компенсації від 24.07.2018 № 1 відмовлено у задоволенні вказаної заяви із посиланням на абз. 3 п .5 Порядку виплати компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280.
За результатами оскарження зазначеного рішення у судовому порядку рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 2040/6893/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради щодо розгляду заяв внутрішньо переміщений осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 24.07.2018 року № 1, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради  повторно розглянути питання про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни III групи. 
В подальшому при повторному розгляді заяви позивача рішенням Комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 27.02.2019 № 3 відмовлено у розгляді заяви про призначення грошової компенсації за незалежні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи.
За результатами оскарження зазначеного рішення у судовому порядку рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі №520/2965/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 27.02.2019 № 3, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради повторно розглянути питання про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, на підставі заяви від 06.07.2018, з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 по справі № 520/2965/19 встановлено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі №520/2965/19 в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради повторно розглянути питання про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, на підставі заяви від 06.07.2018, з урахуванням висновків суду, шляхом внесення Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради подання до Комісії про виплату грошової компенсації, відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 18.04.2018 № 280.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 по справі № 520/2965/19 Комісією щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України повторно розглянута заява позивача від 06.07.2018 та рішенням від 22.10.2019 № 9 відмовлено у призначені грошової компенсації за незалежні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.
В обґрунтування зазначеного рішення Комісією вказано, що станом на 22.10.2019 позивачу встановлена ІІ групи інвалідності, що відповідно до положень Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, не дає підстав для виплати грошової компенсації.
Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з оскаржуване рішення від 22.10.2019 № 9 Комісії щодо відмови у призначенні  грошової  компенсації за  належні  для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка  захищала  незалежність, суверенітет та територіальну  цілісність України, прийнято всупереч положенням законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» затверджено правові та організаційні засади, основні принципи, порядок та умови виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Відповідно до п. 4 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 18.04.2018 № 280, субвенція спрямовується на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринку нерухомості або на інвестування в об`єкти житлового будівництва відповідно до Законів України “Про інвестиційну діяльність” і “Про кооперацію”   шляхом призначення та виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19  і 20 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають протягом року на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.  
Пунктом 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від 18.04.2018 № 280 визначено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (далі - квартирний облік).
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.05.2018 та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 16.05.2018 № 124454 про встановлення ступеня втрати працездатності 50% у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини.
Із листа Управління  обліку  та розподілу  житлової площі Департаменту  житлового  господарства ХМР від 13.01.2020 № 1/0/233-20-71/0/232-20 встановлено, що ОСОБА_1 із сім`єю з 3 осіб (він, дружина, дочка) перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за загальною чергою з 11.05.2018 (згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2018 № 335) та у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла, з урахуванням пільги особи з інвалідністю внаслідок війни (АТО/ООС), з 22.06.2018 (згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.06.2018 № 434).
Станом на 01.01.2020 у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла перебувають 19 сімей, які мають у своєму складі особу з інвалідністю внаслідок війни (АТО/ООС). Порядковий  номер ОСОБА_1 серед осіб з інвалідністю внаслідок війни (АТО/ООС) - 7.
Відповідно до п. п. 3, 4 вказаного Порядку № 280, грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані інвалідами війни III групи відповідно до пунктів 11-14 ч.2 ст. 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 ч.1 ст. 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, та які потребують поліпшення житлових умов.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав у позивача на призначення грошової компенсації на момент звернення  позивача до відповідача із відповідною заявою від 06.07.2018.
Так, для розгляду подання про виплату грошової компенсації утворюються за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - органи соціального захисту населення) за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (в разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - комісія).
До складу комісії входять представники виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, структурних підрозділів районних, районних у м. Києві держадміністрацій з питань соціального захисту населення, економіки, фінансів, квартирного обліку, капітального будівництва, громадських об`єднань ветеранів антитерористичної операції (за їх згодою).
Відповідно до п.п.  9-11 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, орган соціального захисту населення не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики. Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, орган соціального захисту населення не пізніше ніж через три робочих дні вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації. Комісія протягом п`яти робочих днів з дати надходження подання розглядає його по суті та у присутності внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, або її законного представника приймає рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації.
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 2040/6893/18 встановлено наступні обставини ОСОБА_1 проживає в двокімнатній гостьовій орендованій квартирі на другому поверсі трьоповерхового будинку; відповідно до листа Старобільської районної державної адміністрації Управління соціального захисту населення від 13.07.2018 № 01-10/2468 ОСОБА_1 перебував на обліку як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО; допомога була призначена з 23.03.2015 по 22.09.2015, включно, знятий з обліку 23.09.2015 у зв`язку із закінченням терміну виплати та зі зміною місця проживання.
Відповідно до довідки від 25.07.2018 № 01-10/2580 Старобільської районної державної адміністрації Управління соціального захисту населення   ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі про внутрішньо переміщених осіб з 23.03.2015 по 15.06.2018.
Позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України у період з 08.04.2014 по 05.07.2018 та виконував завдання по захисту незалежності та суверенітету України, отже, його місцем проживання у період проходження служби була, в тому числі, військова частина. 
Згідно з відомостями, які містяться в паспорті позивача, останній  був зареєстрований з 15.07.2015 за адресою: АДРЕСА_2 , проте, в подальшому позивачу та його родині було надано гостьову відомчу двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведені обставини не заперечуються сторонами.
Відповідно до п. 14 Порядку підставами відмови комісії внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, у призначенні грошової допомоги, є: 1) невідповідність в документах, що посвідчують внутрішньо переміщену особу, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, чи законного представника, від імені якого подається заява; 2) подання недостовірних відомостей; 3) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не брала безпосередньої участі в антитерористичній операції (відсутня довідка, передбачена підпунктами 4-6 пункту 7 цього Порядку); 4) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не є особою, визначеною у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6, пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”; 5) скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 6) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, володіє майновими правами чи правом власності на нерухоме майно, що відповідає житловим нормам, яке розташоване в населених пунктах на підконтрольній Україні території; 7) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не перебуває на квартирному обліку; 8) внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, вже надавалося жиле приміщення або виплачувалася грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення.
Так, слід виходити з того, що рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 2040/6893/18 та від 29.05.2019 по справі № 520/2965/19, які набрали законної сили зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради повторно розглянути питання про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , особі з інвалідністю внаслідок війни III групи, на підставі заяви від 06.07.2018, з урахуванням висновків суду.
Однак, Комісією щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України при повторному розгляді заяви позивача від 06.07.2018, на виконання рішення суду від 29.05.2019 по справі № 520/2965/19 не було враховано висновки суду.
Отже, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що Комісією зазначені вище судові рішення не виконані.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Комісією при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.07.2018 на підставі рішення суду від 29.05.2019 по справі № 520/2965/19 фактично надавалась оцінку статусу позивача як інваліда війни ІІ групи, при цьому не враховано що на момент звернення до відповідача із даною заявою позивачу була встановлена III група інвалідності, і саме ці обставини стали підставою звернення останнього із такою заявою щодо призначення грошової компенсації.
Також, колегія суддів вказує, що вище наведеними судовим рішеннями від 17.12.2018 по справі № 2040/6893/18 та від 29.05.2019 по справі № 520/2965/19 зобов`язано відповідача здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 06.07.2018, як особи з інвалідністю внаслідок війни саме III групи.
Вказані обставини відповідачем при розгляді заяви не враховані, з огляду на що колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції, що оскаржуване рішення від 22.10.2019 № 9 Комісії щодо відмови у призначенні  грошової  компенсації за  належні  для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка  захищала  незалежність, суверенітет та територіальну  цілісність України, прийнято всупереч положенням законодавства, що дає підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування зазначеного рішення Комісії в Слобідському  районі  щодо  розгляду  заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет  та територіальну цілісність України.
Одночасно колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо необхідності виходу за межі позовних вимог у даному випадку з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
В силу ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).
Отже, «ефективний засіб правого захисту», у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;  визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому є безпідставними доводи апелянта стосовно наявності у даному випадку дискреційних повноважень відповідача.
Так, під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином,  дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Слід враховувати, що у даних спірних правовідносинах Комісія відмовляє у призначенні грошової компенсації виключно за наявності законодавчо визначених умов.
Втім у разі їх відсутності орган повинен прийняти  позитивне рішення про призначення  компенсації. 
При цьому, вибір між декількома можливими правомірними рішеннями у відповідача відсутній.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції, що у даному випадку у Комісії  Слобідського  району відсутні дискреційні повноваження.
Отже, враховуючи що відповідач неодноразово протиправно відмовляв в призначені такої грошової  компенсації, що визначено судовими рішеннями від 17.12.2018 по справі №2040/6893/18 та від 29.05.2019 по справі №520/2965/19, які набрали законної сили, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши Комісію у Слобідському районі прийняти рішення про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність суверенітет та територіальну цілісність України ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни станом на 06.07.2018  III групи, на підставі заяви від 06.07.2018.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 по справі № 520/11441/19  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов