Постанова
Іменем України 
                           
30 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-1139/11
провадження № 61-42887св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Територіальна громада м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2018 року в складі судді Федотової В. М. та постанову Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в складі колегії суддів: Пономарьової О. М., Гаврилової Г. Л.,          Кочегарової Л. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від               15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2011 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до Територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                  29 червня 2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року.
 
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що про наявність вказаного судового рішення, відповідно до якого за нею визнано право власності на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 , їй стало відомо тільки під час розгляду цивільної справи № 266/431/13-ц за її позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири від                        20 липня 2011 року, укладеного між нею та ОСОБА_3 . Зокрема, зазначає, що позовну заяву до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області про визнання за нею права власності на спірну квартиру вона не подавала, а також не зверталася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутність та не отримувала судового рішення в зазначеній справі. 
 
На її звернення до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи, під час кримінального провадження проведено почеркознавчу експертизу, відповідно до висновків якої встановлено, що підписи на уточненій позовній заяві та заяві про розгляд справи у відсутність позивачки зроблені не ОСОБА_1 . Крім того, посилається на те, що в цивільній справі № 2-1139/11 відсутні будь-які докази, підтверджуючі повноваження ОСОБА_4 представника ОСОБА_1 на ведення справи та представлення її інтересів у судах.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 року (справа № 266/2431/13-ц) їй відмовлено в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири недійсним. 
 
У зв`язку з тим, що про результати почеркознавчої експертизи вона дізналася лише в грудні 2017 року, то в січні 2018 року звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від                    23 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року відмовлено. 
 
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, оскільки ОСОБА_1 надавала довіреність ОСОБА_4 на представництво її інтересів у різних інстанціях і установах з правом підпису від її імені. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від         29 червня 2011 року вона виконала, прийняла спадщину, оформила право власності на спірну квартиру та розпорядилася нею.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року, суд діяв відповідно до вимог статей 423-429 ЦПК України, а висновок суду першої інстанції про відсутність нововиявлених обставин для перегляду судового рішення, є правильним.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що ухвалюючи оскаржувані рішення суди не надали оцінку доказам, поданих нею на підтвердження обґрунтованості заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Судово-почеркознавча експертизи доводить, що хтось підробив її підпис, що в свою чергу призвело до ухвалення 29 червня 2011 року незаконного рішення, яким за нею визнано право власності на спірну квартиру після смерті її батька. 
При цьому звертає увагу на те, що в зв`язку з хворобливим станом не пам`ятає яким чином надавала довіреність на ім`я ОСОБА_4 на представлення її інтересів у відповідних компетентних органах, установах, організаціях з питань оформлення її спадкових прав після смерті батька. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 15 квітня 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
У квітні 2020 року справу розподілено судді-доповідачу. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від          29 червня 2011 року за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 20 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т. І., ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Договір підписано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 
05 серпня 2011 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на квартиру             АДРЕСА_1 .
У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до                 ОСОБА_1 про виселення останньої з квартири без надання іншого житлового приміщення.
 
У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним з тих підстав, що він вчинений під впливом обману, оскільки вона не продавала квартиру та не отримувала за неї грошей від позивачки.
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від         14 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено.
Вказаними судовими рішеннями встановлено, що уповноважена ОСОБА_1 на підставі довіреності особа - ОСОБА_4 , звертався що суду із заявою від імені ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька, при цьому в судовому засіданні позивачка не заперечувала проти того, що позовну заяву вона підписала особисто.
Крім того, ОСОБА_1 для оформлення договору купівлі-продажу квартири видала на ім`я ОСОБА_4 довіреність на оформлення спадкових документів після смерті її батька, після чого в КП «БТІ» вона особисто написала заяву про реєстрацію за собою на підставі рішення Приморського райсуду м. Маріуполя від      29 червня 2011 року права  власності на Ѕ частки спірної квартири після смерті батька.
Довіреність на ім`я ОСОБА_4 не відкликалася та недійсною не визнавалася до закінчення строку її дії у 2014 році.
Також ОСОБА_1 не заперечувався той факт, що після оформлення документів у нотаріуса з 2011 року квитанції на квартиру стали приходити на ім`я ОСОБА_3 , проте до суду з позовом про оспорення угоди звернулась тільки у липні 2013 року після того, як ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про її виселення.
Тобто всі дії ОСОБА_1 , які передували укладанню договору купівлі-продажу квартири та наступні дії після підписання договору, свідчать про те, що її воля та намір були спрямовані саме на укладання вказаної угоди - договору купівлі-продажу квартири.
Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 зазначала, що наявність експертного висновку про недійсність її підпису в уточненій заяві та титульному аркуші судової справи про отримання рішення суду є підставою для перегляду за новоявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду
За частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення- без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій  відповідають вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. 
 
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.  
 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України. 
 
Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
 
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.
 
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 добровільно надала довіреність ОСОБА_4 на представництво її інтересів, пов`язаних з оформленням спадщини, доказів того, що вона не ставила підпис на первинному позові до суду про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті свого батька - не надано, після ухвалення вказаного судового рішення вона звернулася до БТІ м. Маріуполя з заявою про  реєстрацію права власності за рішенням суду і отримання відповідного правовстановлюючого документу, тобто їй було відомо про рішення суду та вона погодилася з ним, не скориставшись правом його оскарження, та виконала судове рішення.
Таким чином, усупереч доводам касаційної скарги всі дії ОСОБА_1 , починаючи з 2011 року, були спрямовані на отримання права власності на спадкове майно та розпорядження цим майном і лише через декілька років, а саме в 2013 році, вона почала активні дії щодо невизнання угоди, а з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня         2011 року за нововиявленими обставинами звернулася в січні 2018 року. 
Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2011 року, суди на підставі належним чином оцінених доказів дійшли обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог статті 423 ЦПК України.    
 
Доводи касаційної скарги про те, що судові рішення постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, судами не надано належної оцінки висновку судово-почеркознавчої експертизи не заслуговують на увагу, оскільки не випливають на правильність судових рішень, а зводяться лише до незгоди з позицією судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували, а за своєю суттю зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
 
Керуючись статтями  401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 24 липня 2018 року 
залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	В. В. Сердюк   А. І. Грушицький   І. М. Фаловська