Ухвала
 
12 березня 2020 року                                                                    
м. Київ                                                                    
 
справа № 591/6301/17
провадження № 61-13917св19 
                                                                                                                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
 
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Сумського державного університету до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2017 року Сумський державний університет звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року позов Сумського державного університету задоволено. 
Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою   АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року касаційну скаргу Сумського державного університету задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року без змін.
У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                     № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали Зарічного районного суду міста Суми.
26 вересня 2019 року справа № 591/6301/17 надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-ІХ) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Сумського державного університету до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 10 серпня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська