УХВАЛА
 
17 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 263/15175/15-к
провадження № 51-1131 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2019 року й ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2019 року щодо останнього, а також стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та  ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 КПК Суд не перевіряє висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених у вироку.
Усупереч законодавчим приписам у поданій скарзі захисник переважно цитує окремі норми права та зміст вироку, однак не наводить обґрунтування незаконності оспорюваного рішення й необхідності його скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК,з огляду на положення статей 84-87, 94, 370, 374, 412 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, зважаючи також на встановлені у справі факти. Водночас, не погоджуючись із оцінкою доказів, захисник по суті заперечує відповідність висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 вказаного Кодексу, не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, у скарзі не зазначено доводів на обґрунтування допущення апеляційним судом у конкретному провадженні таких порушень норм права, які в аспекті ст. 412 КПК є істотними та з урахуванням правил статей 404, 405, 415 цього Кодексу, тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на згаданій підставі. 
Крім того, посилаючись на порушення прав ОСОБА_8 скаржник залишив поза увагою, що він не уповноважений представляти інтереси вказаної особи, її захист здійснював інший захисник й останніми не ставиться під сумнів законність оспорюваних судових рішень. Також не надано ОСОБА_4 документів на підтвердження повноважень здійснення захисту інтересів засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Таким чином, захисником не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування оскаржених рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати семи днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2019 року щодо останнього, а також стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                          ОСОБА_3