ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2801/19                                        Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року                                                                      м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів                    Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року
у справі №320/2801/19 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Магнітогорська»
до відповідача Державної податкової служби України,
   Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2019 року до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Магнітогорська» (надалі - ТОВ «Центр Магнітогорська», позивач), з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1, ДФС України), Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (надалі - відповідач 2, ГУ ДФС у Київській області), в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації,  №1173676/40227592 від 28.05.2019 року про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (ПН №107 від 30.04.2019);
- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "Центр Магнітогорська" №107 від 30.04.2019 за датою їх реєстрації - 14.05.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підтвердження факту здійснення господарських операції на вимогу відповідача ТОВ «Центр Магнітогорська» надано контролюючому органу всі необхідні документи. На думку позивача, вказані обставини виключають можливість відмови контролюючому органу у реєстрації спірних податкових накладних, а тому прийняте відповідачами рішення від 28.05.2019року про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.04.2019 року №107 в Єдиному реєстрі податкових накладних, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Магнітогорська» - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 28.05.2019 року №1173676/40227592 про відмову в реєстрації податкової накладної від 30.04.2019 року №107, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр Магнітогорська". Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.04.2019 року №107, подану Товариством з обмеженою відповідальністю " Центр Магнітогорська" (ідентифікаційний код 40227592), датою її подання на реєстрацію - 14 травня 2019 року. В позові до Головного управління ДФС у Київській області відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем 1 (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних прийняті в межах повноважень контролюючого органу визначених пунктом 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та відповідно до вимог встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117. Крім того апелянт зазначає, що відповідно до пункту 21 "Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Крім того, Державною податковою службою України заявлене клопотання, в якому останній просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537.
Колегія суддів відхиляє заявлене клопотання, оскільки Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року замінено відповідача - Державну фіскальну службу України, на правонаступника - Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8).
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, що 01.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр Магнітогорська" (Орендодавець) та Комунальним підприємством "Київська Спадщина" (Орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №87, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування частину будівлі (нежитлові будівлі (офісний центр) за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, що належить орендодавцю на праві приватної власності, без права викупу та на умовах, визначених договором. Приміщення є частиною будівлі, яке повністю обмежене стінами і знаходиться в офісному центрі. Місце розташування приміщення визначається на плані офісного центру (Додаток №1 до договору).
Відповідно до пункту 1.2 договору загальна площа приміщення, що передається в оренду, становить: приміщення 105,6 квадратних метрів. Остаточна загальна площа  приміщення визначається в акті передачі-приймання приміщення в тимчасове платне користування, шаблон якого складає Додаток №2 до цього договору.
Підпунктом 1.3.5 пункту 1.3 договору встановлено, що орендар протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання даного договору вносить на рахунок орендодавця забезпечувальний платіж, який є еквівалентом місячного платежу, та складає 24773,76 грн. без ПДВ.
За умовами пункту 2.1 договору строк оренди починає відраховуватися з дати підписання сторонами акта передачі-приймання приміщення в тимчасове платне користування, і складає 1 рік.
Відповідно до пункту 3.1 договору згідно з умовами договору орендар сплачує орендодавцю суми грошових коштів у вигляді нижче наведених платежів: орендна плата; компенсація експлуатаційних витрат; компенсація електроенергії; компенсація витрат на опалення та підігрів води; компенсація споживання води та водовідвід (т.1, а.с.209-222).
Розміри та порядок сплати орендної плати та інших платежів чітко регламентовано у пункті 3.3 Договору.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Центр Магнітогорська" було передано, а КП "Київська спадщина" було прийнято у платне строкове користування приміщення, загальною площею 51,7 квадратних метрів, розташовані на 1 поверсі об'єкту оренди, про що між сторонами було складено та підписано акт передачу-приймання приміщення в тимчасове платне користування від 01.02.2019 (стор. 224 том І).
Між сторонами 01.02.2019 року підписано Додаткову угоду до договору оренди нежитлового приміщення від " 01" серпня 2018, в якій сторони домовились, що електролічильник №808888, який зафіксовано в акті передачі-приймання приміщення в тимчасове платне користування  від " 01" лютого 2019 року до договору оренди нежитлового приміщення №87 від " 01" серпня 2018 року, використовується також іншими орендарями та встановлений на загальну площу орендованих приміщень 102,5 метрів квадратних (стор. 225 том І).
На виконання умов договору ТОВ "Центр Магнітогорська" було надано, а КП "Київська спадщина" прийнято послуги на загальну суму 878,20 грн (у т.ч. ПДВ - 146,37  грн), про що свідчить акт надання послуг №624 від 30.04.2019, підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств (стор. 208 том І).
З вказаного акта вбачається, що ціна послуг у сумі 878,20 грн складається з: компенсації витрат електроенергії за квітень 2019 року - 401,48 грн, компенсація витрат на опалення та підігрів води за квітень 2019 року - 250,55 грн та компенсація витрат споживання води та водовідвід за квітень  2019 року - 79,80 грн, разом 731,83 грн, ПДВ - 146,37 грн, усього - 878,20 грн (стор. 208 том І).
Платіжним дорученням від 15.05.2019 року №1151 КП "Київська спадщина" сплатила позивачеві вартість послуг за актом №624 від 30.04.2019 року в повному обсязі - на суму 878,20 грн (стор. 243 том І).
З виписки по рахунку позивача за 15.05.2019 року вбачається надходження коштів у сумі 878,20 грн від КП "Київська спадщина" на рахунок позивача (стор. 244-247 том І).
Судом першої інстанції встановлено, що за фактом настання "першої події" - надання послуг, підтверджене актом №624 від 30.04.2019 року, ТОВ "Центр Магнітогорська" було складено податкову накладу від 30.04.2019 року №107 на суму 878,20 грн (у т.ч. ПДВ - 146,37 грн) (стор. 150 том І), яка 14.05.2019 року направлена електронними засобами зв'язку до ДФС України для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатом обробки вказаної податкової накладної її реєстрація була зупинена, про що позивачеві була направлена квитанція №1 від 14.05.2019 року (стор. 152-153 том І).
Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної від 30.04.2019 року №107 відповідачем зазначено наступне: "відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 26.04.2019 №69 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (стор. 152-153 том І).
Позивачем 20.05.2019 року направлено до ГУ ДФС у Київській області повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, від 17.05.2019 року №31 (стор.157 том І), до якого додано пояснення (стор. 154-156 том І) та 19 документів довільного формату (стор. 36-68 том ІІ).
Так, у поясненнях позивач зазначив про те, що ТОВ "Центр Магнітогорська" є власником нежилої будівлі загальною площею 9191,2 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, яку надає в оренду іншим суб'єктам господарювання, у тому числі КП "Київська спадщина".
Позивач зазначив, що ТОВ "Центр Магнітогорська" було укладено з КП "Київська спадщина" договір оренди нежитлового приміщення №87 від 01.08.2018, на виконання якого ТОВ "Центр Магнітогорська" було надано КП "Київська спадщина" послуги з оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1. За умовами договору КП "Київська спадщина" зобов'язано компенсувати ТОВ "Центр Магнітогорська" витрати електроенергії, споживання води, водовідвід, опалення та підігріву води, послуги з постачання яких надані позивачу ТОВ "Хімволокно Енергія", ПАТ "Київгаз", ТОВ "Київгазтрейд" та ТОВ "Київські енергетичні послуги".
За результатами вказаної господарської операції було складено податкову накладну №107 від 30.04.2019 року на суму 878,20 грн.
У поясненнях вказано, що КП "Київська спадщина" має перед ТОВ "Центр Магнітогорська" заборгованість у сумі 878,20 грн., станом на 10.05.2019 року.
За результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення від 21.05.2019 року №1168048/40227592 про реєстрацію податкової накладної №107 від 30.04.2019 року (стор. 98-99 том ІІ).
Надалі вказане рішення письмовими поясненнями з документами були передані до ДФС України, за результатом розгляду яких комісією ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення від 28.05.2019 року №1173676/40227592, яким у реєстрації податкової накладної №107 від 30.04.2019 було відмовлено (стор.148-149 том І).
В якості підстави для прийняття вказаного рішення Комісією ДФС зазначено про ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена. 
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення від 28.05.2019 року №1173676/40227592, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування та зобов'язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.                    
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належного обґрунтування відповідачем 2 підстав відмови у реєстрації поданої позивачем податкової накладної за умови подання останнім всіх необхідних документів, на підтвердження здійснення господарської операції, має своїм наслідком скасування оскаржуваного рішення ГУ ДФС у Київській області із покладенням на ДФС України обов'язку із вчинення дій щодо реєстрації податкової накладної.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відповідно до п. 2 Порядку №1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує п. 201.16 ст. 201 ПК України.
Приписи п. 14 Порядку №117 визначають, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Колегією суддів враховується, що окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов'язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.
На час виникнення спірних правовідносин критерії ризиковості платника податку були затверджені в.о. голови ДФС України 05.11.2018 року за погодженням з Міністерством фінансів України від 31.10.2018 року. 
При цьому пп. 1.6 п. 6 даних критеріїв містить сім підстав можливості віднесення платника податків до ризикових. Водночас, контролюючим органом всупереч вимог п. 13 Порядку №117 не конкретизовано, саме на якій підставі ТОВ «Центр Магнітогорська» було відносено до ризикових, що, у свою чергу, позбавило платника податків можливості визначити межі необхідних документів та пояснень щодо господарської операції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що згідно чинного законодавства він наділений повноваженнями на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, щодо такого аргументу контролюючого органу Верховий Суд у постанові від 23 серпні 2019 року по справі №540/2602/18 сформулював правову позицію, згідно якої наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення, законність якого обґрунтовано перевірена судами попередніх інстанцій.
Судом першої інстанції вірно встановлена безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення комісією відповідача, адже у квитанціях № 1 вказано недеталізовані критерії ризиковості. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що такі критерії визначені виключно листом ДФС від 05.11.2018 року.
Відповідно до п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).
Приписи п. п. 18 - 20 Порядку №117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Згідно п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, що в спірному рішенні комісії ДФС від 28.05.2019 №1173676/40227592 в якості підстави для відмови в реєстрації податкової накладної від 30.04.2019 №107 вказано про ненадання платником податку письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній.
Отже, у спірному рішення комісії ДФС було вказано лише про ненадання позивачем письмових пояснень, тобто викладена загальна норма без зазначення того, якої саме конкретної інформації не було надано позивачем у письмових поясненнях, а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем 17.05.2019 пояснення не були враховані.
Так, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що надані копії документів, повністю підтверджують реальність господарської операції, на підставі якої позивачем складено податкову накладну 30.04.2019 року №107
Однак, всупереч наданих документів, відповідачем прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, із змісту вказаного рішення вбачається, що останнє не містить конкретної інформації щодо підстав його прийняття.
Довід апелянта у апеляційній скарзі про ненадання позивачем (пояснень) документів, необхідних для реєстрації податкових накладних, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операцій з надання послуг позивачем контрагенту, вартісні показники цих операцій і були достатніми для реєстрації податкових накладних. 
Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач довів правомірність оскаржуваних позивачем рішень.
Крім того, жодної інформації щодо причин та підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючим органом не наведено ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Таким чином, всупереч визначеній у рішенні підставі його прийняття, як встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом не наведено жодного порушення норми матеріального права, не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про відмову у реєстрації податкових накладних не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Тобто, відповідачем 2 не зазначено мотивів та підстав прийняття оскаржуваних рішень.
У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року по справі № 0940/1240/18, від 12 листопада 2019 року по справі №816/2183/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належного мотивування контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкових накладних з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджується з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність захисту прав позивача шляхом покладення на відповідача 1 обов'язку з реєстрації податкової накладної від 30.04.2019 р. №107, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно п. 20 Порядку №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.04.2019 р. №107 днем її фактичного подання.
Разом з тим, як було вірно встановлено судом першої інстанції, належні і допустимі докази реальності господарських операцій позивача з контрагентами були надані, а окремі недоліки первинної документації не можуть спростовувати правильності згаданих висновків суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належного мотивування контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкових накладних з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджується з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя                                                                      Г. В. Земляна
Судді:                                                                                          Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                    В. В. Файдюк