___
Верховний
Суд
 
Ухвала
Іменем України 
 
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 505/2065/19
провадження № 61-8122ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила суд видати обмежувальний припис ОСОБА_1 строком на 6 місяців з заборонами останньому щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 , а саме: місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи, ТОВ «ФАРМДРАЙВ» аптека № 44, ОСОБА_2 за адресою: Одеська область, місто Подільськ, проспект Перемоги, будинок 23А , дошкільний навчальний заклад (ясла-сад) № 13 «Вишенька» Подільської міської ради за адресою: Одеська область, місто Подільськ, проспект Перемоги, будинок 24; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_2 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що починаючи з 2016 року у неї з ОСОБА_1 постійно виникають сварки, що переросли у серйозні конфлікти, останній підіймає на неї руку, завдає їй тілесні ушкодження, погрожує їй та її рідним фізичною розправою та відібранням дитини. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_1 . Вона неодноразово зверталась із заявами до Подільського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово приходив до неї на роботу та влаштовував сварки.
З огляду на вищевказані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить ОСОБА_1 відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що вона як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року вищевказану заяву ОСОБА_2 задоволено частково. 
Видано обмежувальний припис ОСОБА_1 строком на 6 місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи ОСОБА_2 , а саме: місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , місця роботи ТОВ «ФАРМДРАЙВ» аптека № 44 за адресою: Одеська область, місто Подільськ, проспект Перемоги, будинок 23А; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_2 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищевказаного рішення суду. За результатами перегляду рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 просить у задоволенні вищенаведеної заяви ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
Заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року обґрунтована тим, що вказаним рішенням суду було видано обмежувальний припис ОСОБА_1 строком на 6 місяців із заборонами вищезазначеними.
На час розгляду справи був чинним терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 066470 , яким ОСОБА_1 були встановлені обмеження схожі з обмеженнями встановленими рішенням суду. Заборонний припис встановлювався на підставах тих же самих вихідних даних, що і обмежувальний припис. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня            2019 року терміновий заборонний припис визнано протиправним та скасовано.
Зазначена істотна обставина на момент ухвалення судового рішення не була відома ОСОБА_1 та виникла лише 24 вересня 2019 року.
Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада                      2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено, та залишено в силі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів існування істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, які б слугували підставою для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року, а тому суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити та залишити в силі рішення суду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року про відмову в задоволені заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами - залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вказані ОСОБА_1 у заяві підстави перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами не відповідають вимогам, передбаченими частиною другою статті 423 ЦПК України, а тому вони не є нововиявленими.
16 травня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та відмовити ОСОБА_2 у застосуванні обмежувального припису до ОСОБА_1 .
Також у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, в якій зазначає, що копію оскаржуваної постанови було отримано 17 квітня 2020 року в приміщенні суду першої інстанції , що підтверджується копією заяви від 09 квітня               2020 року.
Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи те, що наведені підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України). 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду стосовно того, що підставами для задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису були, крім винесення 06 червня 2019 року термінового заборонного припису, і інші надані заявником докази, що свідчили про наявність систематичного вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що зазначені обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, а є по суті переоцінкою доказів, які були оцінені судом в процесі розгляду справи.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»           від 03 грудня 2003 року).
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області                                   від 14 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська