Ухвала
Іменем України
 
06 квітня 2020 р.
м. Київ
Справа № 275/1130/18
Провадження № 51-2949 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року про залишення без змін ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2009 року,
встановив:
Засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою на вказане судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було вказано на те, що засуджений у попередній касаційній скарзі не зазначив, у чому саме полягають допущені Житомирським апеляційним судом порушення при  постановленні ухвали від 29 січня 2020 року, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, тобто не навів обґрунтування заявлених вимог. 
В попередній касаційній скарзі були також відсутні сформульовані касаційні вимоги, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
У межах визначеного судом строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 20 лютого 2020 року недоліки засуджений не усунув. 
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого          (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для його зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Всупереч викладеному, у повторній касаційній скарзі засуджений знову не зазначає, у чому саме полягають допущені апеляційним судом порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали від 29 січня 2020 року про залишення без змін ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2009 року з урахуванням положень статей 412-414 КПК України, тобто не наводить обґрунтування заявлених вимог. 
Також відповідно до ч. 1 ст.436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді                           першої чи апеляційної  інстанції; скасувати  судове  рішення  і  закрити  кримінальне  провадження; змінити судове рішення. 
Однак, у повторній скарзі засуджений знову не сформулював касаційні вимоги, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК України, з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, та просить суд направити справу на новий судовий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, а також закрити кримінальне провадження щодо нього.
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Також Верховний Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатись правовою допомогою захисника. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване статтею 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України та п. 7 ч.1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року про залишення без змін ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2019 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2009 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                    ОСОБА_3