УХВАЛА

17 червня 2020 року 
Київ
справа №9901/144/20
адміністративне провадження №Зі/9901/112/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду Білоуса О.В. від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про часткове скасування наказу, 
ВСТАНОВИВ:
На адресу суду від позивача надійшла заява про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Білоуса О. В.
Ухвалою від 16 червня 2020 року Верховний Суд визнав заявлений позивачем відвід необґрунтованим та передав заяву про відвід для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Протоколом автоматизованого розподілу від 16 червня 2020 року заяву про відвід судді передано для вирішення судді Гімону М.М.
Підставою для відводу заявник вказав пункт 4 частини першої статті 36 КАС України.
Обґрунтовуючи заяву про відвід, позивач посилався на те, що суддя безпідставно залишив його позовну заяву без руху. При цьому, 6 червня 2020 року він подав додаткові пояснення у справі, в яких обґрунтував помилковість залишення позову без руху, навівши правові позиції Касаційного цивільного суду і Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Заявник зазначив, що суддею, яким не відкрито провадження у справі, здійснюються перешкоди у доступі до правосуддя.
Вказане, на думку позивача, викликає сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Вивчивши доводи заяви про відвід судді Білоуса О.В., вважаю, що підстави для її задоволення відсутні.
Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України. Частиною першою статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною четвертою статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Проаналізувавши аргументи, якими позивач обґрунтовує заявлений відвід судді Білоусу О.В., вважаю, що такі не підтверджують наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи, як це передбачено відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, оскільки зводяться до незгоди з процесуальним рішенням судді, що не може бути підставою для відводу.
Варто зауважити про недоречність доводів про перешкоджання суддею доступу позивача до правосуддя, оскільки залишення позовної заяви без руху з метою надання позивачеві часу на усунення недоліків такої заяви є законодавчо закріпленою процедурою приведення позовної заяви у відповідність з нормами КАС України, а незгода позивача з ухвалою суду не може реалізуватися шляхом подання заяви про відвід судді від розгляду справи.
Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Білоуса О.В. і викликали необхідність його відводу, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 256 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду Білоуса О.В. від розгляду адміністративної справи №9901/144/20.
Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,
Суддя Верховного Суду