П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4261/19	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Скрипченка В.О., Танасогло Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 10.09.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Євценко Р.І. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання протиправними дій, пов`язаних з видачею довідки-характеристики від 08.03.2018р. на громадянина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.06.2019р. під час судового засідання Роздільнянського районного суду Одеської області, який розглядав кр/справу №499/1148/18 (кримінальне провадження №1201816029000073 від 08.03.2018р.) відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, йому стало відомо про наявність у матеріалах кр/справи негативної та неправдивої довідки-характеристики на нього, виданої Северинівською сільською радою, яка не мала повноважень щодо її видачі.
Представник позивача в судовому засіданні суду 1-ї інстанції підтримав позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову. 
Представник відповідач письмовий відзив на позов не надав, а в судовому засіданні суду 1-ї інстанції позовні вимоги категорично не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки оскаржувану довідку-характеристику від 08.03.2018р. на громадянина ОСОБА_1 (жителя села Руська Слобідка Іванівського району Одеської області) було видано на письмовий запит слідчого СВ Іванівського Відділення поліції Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області та у відповідності до приписів п.2 «Положення про порядок видачі довідок в Северинівській сільській раді» (затв. рішенням сільради від 20.10.2015р. №434-VI).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Євценко Р.І. 30.09.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
03.10.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019р. відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.      
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних і достатніх підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
08.03.2018 року слідчий Слідчого відділення Іванівського Відділення поліції Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області капітан поліції Кириленко М.О. звернувся до голови Северинівської сільської ради Іванівського району із письмовим запитом, в якому повідомив про наявність в Слідчому відділі кримінального провадження №1201816029000073 від 08.03.2018р. відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за обвинуваченням їх у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,  в зв`язку із чим, просив надати до відділу поліції відносно гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 (мешканців села Руська Слобідка Іванівського району) характеристики та довідки про склад сім`ї і місце мешкання (а.с.42).
В той же день, т.б. 08.03.2018 року, Сільський голова Северинівської сільської ради Іванівського району Шурановський А.В. , на виконання вказаного вище письмового запиту слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області та у відповідності до вимог п.2 «Положення про порядок видачі довідок в Северинівській сільській раді» (затв. рішенням сільради від 20.10.2015р. №434-VI), видав слідчому капітану поліції Кириленко М.О. довідку-характеристику на мешканця села Руська Слобідка Іванівського району гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.10).
21.06.2019р. позивач під час судового засідання в Роздільнянському районному суді Одеської області, який розглядав кр/справу №499/1148/18 (кримінальне провадження №1201816029000073 від 08.03.2018р.) відносно нього та ОСОБА_2 , дізнався про наявність у матеріалах кримінальної справи негативної і неправдивої довідки-характеристики на нього, виданої Северинівською сільською радою, яка, на його думку, не мала достатніх повноважень на її видачу.
Не погоджуючись з такими діями сільради, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та відповідно, з правомірності дій відповідача, а також наявності у останнього достатніх повноважень для видачі органам досудового слідства подібних довідок-характеристик.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР.
Так, як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР, «місцеве самоврядування» в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста (ч.1 ст.6 ЗУ).
Згідно із ч.ч.1,3,4 ст.10 вказаного вище Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.
Як вбачається з приписів ч.1 ст.12 цього ж Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Відповідно до вимог ч.1 ст.25 даного Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Окрім того, як видно зі змісту приписів ч.1 ст.38 Закону України №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сері забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 2а) сприяння діяльності органів суду, прокуратури, юстиції, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, адвокатури і Державної кримінально-виконавчої служби України; 5) вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад); 3б) вирішення спільно з відповідними органами Національної поліції питань щодо створення належних умов для служби та відпочинку поліцейських; 4б) зберігання документів Національного архівного фонду, що мають місцеве значення, і управління архівною справою та діловодством на відповідній території.
Також, як видно зі змісту ст.48 Закону №280/97-ВР, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.
Повноваження ж сільського (селищного, міського) голови безпосередньо передбачені ст.42 цього ж Закону.  
Так, згідно п.п.1,3,7,14,19 ч.4 вказаної ст.42, сільський (селищний, міський) голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання  Конституції  та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.
Повноваження ж «слідчого» органу досудового розслідування визначено статтею 40 КПК України.
Так, відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. 
Як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,2 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення (т.б. слідчий, прокурор) здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 08.03.2018р. слідчий СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області звернувся до голови Северинівської сільської ради Іванівського району із письмовим запитом, в якому просив останнього, у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження №1201816029000073 від 08.03.2018р. відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за обвинуваченням їх у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, надати до Слідчого відділу відносно гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 (мешканців села Руська Слобідка Іванівського району) характеристики та довідки про склад сім`ї  і  місце мешкання.
Як свідчать матеріали справи, Сільський голова Северинівської сільської ради Іванівського району Шурановський А.В. , на виконання вказаного вище письмового запиту слідчого, діючи у відповідності до вимог ст.40 КПК України та п.2 «Положення про порядок видачі довідок в Северинівській сільській раді» (затв. рішенням сільради від 20.10.2015р. №434-VI), в той же день, т.б. 08.03.2018р., надав слідчому Кириленко М.О. довідку-характеристику на мешканця села Руська Слобідка Іванівського району гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Як вбачається зі змісту вказаної вище довідки-характеристики від 08.03.2018р., громадянин ОСОБА_1 проживає та зареєстрований на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області з часу народження по теперішній час. За час проживання ОСОБА_1 зарекомендував себе з негативної сторони, вживає спиртні напої, ніде не працює, неодноразово порушував спокій мешканців сільської ради, одружений, має 4 (четверо) дітей, двоє з яких є неповнолітніми, через свою поведінку з сім`єю не проживає, дружина з дітьми виїхали до м.Одеси. 
Також, судом 2-ї інстанції з матеріалів справи встановлено, що в подальшому вказана вище довідка-характеристика від 08.03.2018р. на гр. ОСОБА_1 була долучена слідчим до кримінальної справи №499/1148/18 (кримінальне провадження №1201816029000073 від 08.03.2018р.), яка наразі розглядається Роздільнянським районним судом Одеської області, який, в свою чергу, в рамках цієї кримінальної справи перевірить її належність, достовірність і допустимість та при ухваленні по ній остаточного рішення (вироку чи постанови), надасть цьому документу відповідну оцінку.  
При цьому, слід звернути увагу і на той факт, що позивач (або його представник), в свою чергу, в даному випадку, ні в своєму позові, ні в судовому засіданні суду 1-ї інстанції, чітко не зазначив які ж саме відомості про нього, вказані у цій характеристиці, є недостовірними, неправдивими або необ`єктивними, а також не надав жодних доказів на спростування зазначеної в цьому документі інформації.      
Як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, рішенням Северинівської сільської ради від 20.10.2015р. №434-YІ було затверджено «Положення про порядок видачі довідок в Северинівській сільській раді».
Так, відповідно до змісту п.2 цього Положення №434-YІ, видача довідок проводиться посадовими особами апарату виконавчого комітету Северинівської сільської ради відповідно до посадових інструкцій або розподілу обов`язків. Довідки підписуються сільським головою.
Крім того, як визначено п.2.14 та п.4.1 вказаного Положення №434-YІ, довідка-характеристика видається на підставі запитів правоохоронних та судових органів. Така довідка-характеристика, зокрема, повинна бути зареєстрована у відповідному журналі.
Одночасно також слід зазначити й про те, що як видно з матеріалів справи та відповіді сільського голови від 04.04.2019р. на адвокатський запит, Северинівська сільська рада Іванівського району Одеської області видає довідки та характеристики за місцем проживання на членів громади сіл Іванівського району: Руська Слобідка, Северинівка та Адамівка.    
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що Северинівською сільською радою фактично було видано оскаржувану довідку-характеристику відносно позивача в межах наданих повноважень, на підставі «Положення про порядок видачі довідок в Северинівській сільській раді» (затв. рішенням сільради від 20.10.2015р. №434-VI) та на виконання обов`язкового для виконання письмового запиту правоохоронного органу, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача, в зв`язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 дійсно задоволенню не підлягають.
До того ж, ще слід вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.195,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            В.О. Скрипченко 

                                                                                                Т.М. Танасогло