Справа № 428/13408/19 
Провадження № 33/810/23/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року                                                м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Шурхна К.А., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , та діючого в його інтересах захисника Фоменка Д.А. на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні данні та відомості щодо РНОКПП в матеріалах справи відсутні, посвідчення водія серії НОМЕР_1  кат. «В1, В, С», не працюючого, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №293631 від 23.11.2019 року, 23 листопада 2019 року о 15-33 годині в м. Сєвєродонецьк по вул. Гагаріна, 4а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest Drager» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків. 

На постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 та його захисник Фоменко Д.А. подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилаючись на Конституцію України, пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", а також на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини вказує, що постанова суду першої інстанції була винесена з порушенням норм процесуального права.
Також зазначає, що повідомляв працівників поліції про те, що він не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. ОСОБА_1 неодноразово наголошував при понятих на тому, що він не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, що свідчить про те, що в поясненнях міститься необ`єктивна, неповна інформація про адміністративне правопорушення.
Крім того, судом першої інстанції безпідставно оцінено як недостовірні покази  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про те, що саме останній керував транспортним засобом. Апелянт ОСОБА_1  наголошує, що пояснення вказаних свідків є послідовними, логічними, більш того, останні були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень. На місці складання адміністративного протоколу вказані свідки ОСОБА_4  та ОСОБА_3  опитані не були, тобто працівників поліції навіть не цікавили їх свідчення про те, чи керував транспортним засобом  ОСОБА_1 , чи то був ОСОБА_3 , що було необхідно було зробити для повного та всебічного та об`єктивного розгляду справи.
Також з оглянутих в суді першої інстанції в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що під час наближення патрульних поліцейських до автомобіля ОСОБА_1 , зазначений транспортний засіб не рухається, та він не вчиняє дій по керуванням автомобілем.

Захисник Фоменко Д.А., діючий в інтересах ОСОБА_1 , в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що, на його думку, судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, а ті обставини, які суд вважав встановленими, не підтверджуються належними та допустимими доказами, тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Посилаючись на норми матеріального та процесуального права, Конституцію України, практику Верховного Суду та ЄСПЛ, захисник зазначає, що суб`єктом правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є водій транспортного засобу, а оскільки ОСОБА_1 не керував транспортними засобом, про що він неодноразово казав в присутності поліцейських, та цей факт зі слів ОСОБА_1 зафіксовано на відео нагрудними відеокамерами поліцейських, тому він не є водієм в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, відтак не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також захисник вказує, що обґрунтовуючи свій висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 293631 від 23.11.2019 року, відеозапис з нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських та пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які визнав належними доказами відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.
Отже докази, на які посилався суд, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, однак не є належними доказами факту керування ним транспортним засобом.
При цьому місцевий суд необґрунтовано відхилив пояснення допитаних в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, та в судовому засіданні спростували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відтак, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується не на доказах, а лише на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шурхно К.А., які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за строками, тобто за ст.38 КУпАП, дослідивши матеріали справи, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

       Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції адміністративну справу відносно ОСОБА_1 розглянуто у відповідності до вимог ст.ст. 245, 279, 280 КУпАП.

       З змісту постанови суду слідує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 23.11.2019 року був вихідним днем. Він знаходився за місцем проживання разом з ОСОБА_7 та його знайомою ОСОБА_8 . Вони вживали пиво, особисто він випив приблизно 1,5 л пива. На ногах тримався, однак запах алкоголю був. Після чого вони вирішили поїхати за продуктами, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_3 , який працює в поліції оперуповноваженим, щоб він їх підвіз до торгівельно-розважального комплексу "Джаз". На пропозицію ОСОБА_3 погодився. Коли вони вийшли з під`їзду, автомобіль ВАЗ 2107, який належить його батьку, перебував на дворі. ОСОБА_3 сів за кермо, він сів за заднє сидіння за водієм, а ОСОБА_7 сів біля водія. ОСОБА_9 сиділа біля нього на задньому місці. Коли вони їхали по пр. Гвардійському, ОСОБА_3 повідомив, що йому необхідно заїхати по справам на приватну адресу. Після чого вони заїхали у двори біля будинку № 4а по вул. Гагаріна. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та пішов по справам. Він пересів на місце водія щоб увімкнути музику, оскільки ОСОБА_7 не зміг цього зробити. Після чого до автомобіля підійшли робітники поліції, стали вимагати пред`явити документи та почали стверджувати, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Він запропонував показати відео-підтвердження з цього приводу, на що поліцейські відмовилися. Згодом працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою пристрою "Драгер", він відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі йому не пропонували. Після чого поліцейські знайшли двох свідків та склали протокол про адміністративне правопорушення. Коли повернувся ОСОБА_3 , то повідомив, що йому терміново необхідно їхати на роботу. Він запропонував ОСОБА_3 свій автомобіль, на що працівники поліції не заперечували. Оскільки документи на автомобіль перебували у ОСОБА_3 , на нього ще склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП та наклали стягнення у вигляді штрафу, який він сплатив. 

Правильність та повноту вказаних пояснень ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні в апеляційному суді.
При цьому ОСОБА_1 також підтвердив факт того, що щодо нього працівниками поліції 23.11.2019 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП та накладено стягнення –штраф, якій він сплатив. Зазначив, що йому не було роз`яснено щодо наслідків відносно нього за постановою за ч.1 ст.126 КУпАП.
Захисник Шурхно К.А. в апеляційному суді пояснив, що, на його думку, відеозапис не підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння. Судом першої інстанції докази оцінені не належним чином. Пояснення свідка ОСОБА_10 підтверджують, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, але суд визнав його покази недостовірними. Водій не був відсторонений від керування, що не зазначено у протоколі. Достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суду не надано, а тому є підстави для скасування постанови суду, та закриття справи за ст.38 КУпАП за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. 

Перевіряючи доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи місцевий суд правильно оцінив докази, що містяться у справі і обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., зазначивши, що обставини справи підтверджується зібраними доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 293631 від 23.11.2019 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_11 від 23.11.2019 року, в яких зазначено, що вона була запрошена працівниками патрульної поліції у якості свідка та в її присутності водій  ОСОБА_1  від огляду на стан сп`яніння відмовився, які він підтвердив у судовому засіданні;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_12 від 23.11.2019 року, в яких зазначено, що він був запрошений працівниками патрульної поліції у якості свідка та в його присутності водій  ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився;
- відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції, який було зроблено 23 листопада 2019 року, з якого вбачається, що дійсно  ОСОБА_1 патрульним поліцейським було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, для чого він запропонував йому проїхати до медичного закладу, або пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.  ОСОБА_1  відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі. Працівниками патрульної поліції було попереджено  ОСОБА_1 про складання в такому випадку протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та розпочато пошук свідків для підтвердження факту відмови  ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що дослідженими матеріалами справи достовірно встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (на місці події та в медичному закладі) в присутності двох свідків ОСОБА_11 , що об`єктивно підтверджується письмовими поясненнями останньої (а.с. 5), та поясненнями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні, зміст яких не оспорювався ОСОБА_1 в ході судового засідання, є обґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що крім того, факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу «Драгер», так і в медичному закладі визнано ОСОБА_1 в судовому засіданні.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вірно зазначив, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться підписи у відповідних графах свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 також відмовився від проходження такого огляду, що підтвердили зазначені свідки у своїх поясненнях, та не оспорюється ОСОБА_1 в ході судового засідання. Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано на диску з відео-матеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, де зафіксовані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці скоєння адміністративного правопорушення, або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду у відповідності з вимогами п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування  під впливом  лікарських препаратів, що знижують увагу  та швидкість реакції, і проведення такого  огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів  України  від 17 грудня 2008 року № 1103, на що ОСОБА_1 відмовився. 
               
Твердження ОСОБА_1 та його захисника Шурхна К.А. про те, що ОСОБА_13 не керував транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , а керувала інша особа, спростовуються відеозаписами з відеокамер працівників поліції, які були дослідженні судом першої інстанції у присутності ОСОБА_1 та його захисників.

Так з відеофайлу 201911231959050000756 видно, що службовий автомобіль поліції веде переслідування автомобіля марки ВАЗ білого кольору, який рухаючись по вулиці Гагаріна звертає до будинку 4-а, де зупиняється біля першого під`їзду. З відеозапису видно, що у автомобіля марки ВАЗ білого кольору включені задні ліхтарі стопів, після чого водій вмикає аварійні освітлення автомобіля. З відеофайлу 20191123192331000978, вбачається, що між будинками рухається патрульний екіпаж, перед яким починає рух автомобіль марки ДЕО. О 15-30 годині попереду транспортного засобу ДЕО чітко зафіксований рух автомобіля ВАЗ білого кольору. На невеликій відстані за зазначеним транспортним засобом ВАЗ слідують два автомобіля патрульної поліції. Руху інших транспортних засобів на відеофайлу не зафіксовано.

Отже твердження апелянта, що він не керував автомобілем ВАЗ 2107 білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони є надуманими та необґрунтованими.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідно до відповіді на запит суду від 28.02.2020 року, зроблений за згодою ОСОБА_1 та його захисника, 23.11.2019 року відносно ОСОБА_1 виносилася постанова серії ДП18 № 489919 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, яку ОСОБА_1 не оскаржував у встановленому законом порядку. Сплатив штраф у розмірі 425 грн.- 06.12.2019 року.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність у вигляді штрафу передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, або не пред`явила їх для перевірки.

Таким чином, на думку апеляційного суду, визнавши себе винним у керуванні транспортним засобом без документів, ОСОБА_1 фактично підтвердив, що він був водієм вказаного у протоколі транспортного засобу 23.11.2019 року.

Порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, та передбачений ст. 266 КУпАП, якій не був порушений.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, зазначив, що він не керував транспортним засобом. Це право ОСОБА_1 також не було порушено.

Таким чином, ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

При цьому суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано відхилив пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зміст яких детально викладений у постанові суду, надавши таким чином належну оцінку цим поясненням. 

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно досліджені всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи. 

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Фоменка Д.А. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , та його захисника Фоменка Дениса Андрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Луганського
апеляційного суду:                                                 Є.В. Тополюк