ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р.	Справа № 520/7004/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 06.12.19 року по справі № 520/7004/19
          за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго"  
          до     Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області             
          про визнання протиправними та скасування припису та наказів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати припис від 21.03.2019, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками № 19/42/4;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 07 серпня 2019 року № 872 щодо призначення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго"; 
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно - будівельної інспекції України в частині анулювання ліцензії 2013027508, анульованої  20 серпня 2019 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" задоволено частково, а саме:  визнано протиправним та скасовано припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 21.03.2019 № 19/42/4.
Визнано протиправним наказ від 07 серпня 2019 року № 872 щодо призначення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго".
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 20.08.2019 №47-Л про анулювання ліцензії №2013027508, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго".
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що  під час прийняття оскаржуваних наказів та прийняття оскаржуваного припису відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" зареєстроване як юридична особа (далі - ТОВ "Харківпроменерго"), на час спірних правовідносин здійснювало господарську діяльність з будівництва об`єктів IV і V категорії складності, на підставі ліцензії, виданої Державною архітектурно - будівельною інспекцією України від 04.04.2016, строк дії якої з 04.04.2016 по 04.04.2021 (т. 1 а.с.229-230).
На підставі Річного плану проведення перевірок на 2019 рік, затвердженого наказом Держархбудінспекції від 27.11.2018 № 1494, направлення від 28.02.2019, посадовими особами Департаменту, у період з 15.03.2019 по 21.03.2019 було проведено планову перевірку щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва що за класом наслідків (відповідальністю) належить до об`єктів з середніми та значними наслідками.
За результатами проведення планової перевірки складено акт від 21.03.2019 №42, у висновках якого визначено порушення позивачем п. 9 ч. 1 ст. Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" та п. 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 (т. 1 а.с.208-222).
На підставі вказаних висновків Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області виданий припис від 21.03.2019 № 19/42/4, яким пред`явлено вимоги до  позивача, щодо усунення у термін до 21.06.2019 порушення, про що надати інформацію до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (т. 1 а.с.20-22).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.3 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності та враховуючи лист заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 31.07.2019 №1020-6364 щодо перевірки виконання вимог припису від 21.03.2019 №19/42/4 та усунення порушень, пов`язаних з додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів середнім та значними наслідками, прийнято наказ від 07.08.2019 №872, за підписом першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України (т. 1 а.с.183).
За результатами   контролюючого заходу складено акт  від 15.08.2019 №116, у висновках якого визначено порушення позивачем п. 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 (т. а.с.190-203).
На підставі вказаного акту ліцензійною комісією ДАБІ України та її територіальних органів проведено засідання 16.08.2019, на якому прийнято рішення про надання висновку органу ліцензування щодо анулювання ліцензії ТОВ "Харківпроменерго", що підтверджується Витягом з протоколу №47 від 16.08.2019 (т. 1 а.с.185-186).
Так, наказом ДАБІ України від 20.08.2019 №47-Л анульовано ТОВ "Харківпроменерго" ліцензію, у зв`язку з виявленими порушеннями ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, на підставі відповідного акту перевірки суб`єкта господарювання (т. 1 а.с.184).
З вказаним приписом, наказом про проведення позапланового заходу від 07.08.2019 №872 та наказом про анулювання ліцензії  від 20.08.2019 №47-Л позивач не погодився, у зв`язку з чим звернувся з даним позов до суду.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 21.03.2019 № 19/42/4, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи те, що на законодавчому рівні відсутній спосіб для виконання припису контролюючого органу, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання протиправним наказу від 07 серпня 2019 року № 872 щодо призначення позапланової перевірки позивача. В порушення положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції,   відповідачем   неправомірно, до спливу строку дії ліцензії позивача, наказом від 20.08.2019 №47-Л було анульовано позивачу ліцензію.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Положеннями ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Підставами для проведення позапланової перевірки є перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю (п. 4 абз. 6 ч.1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Згідно п. 1 ч. 4 ст.41-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи  про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, здійснює контроль за додержанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками (ч. 5 ст.41-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю (ч.9 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").
Водночас, суд зазначає, що Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" врегульовано суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності. Зокрема, він визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.
Пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що «ліцензійні умови - це нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.
Згідно п.5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", ліцензія - це запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.
Частинами 1-2 ст. 9 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" передбачено, що ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.
Ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, що є центральним органом виконавчої влади, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, визначених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу видано ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорії, виданої Державною архітектурно - будівельною інспекцією України від 04.04.2016, строк дії якої з 04.04.2016 по 04.04.2021 (т. 1 а.с.229-230). 
Згідно додатку до ліцензії, позивачу надано право за переліком видів робіт, а саме: 
4.00.00 БУДІВЕЛЬНІ ТА МОНТАЖНІ РОБОТИ
4.16.00 Монтаж технологічного устаткування 
4.17.00 Виконання пусконалагоджувальних робіт
(визначається ліцензіатом за видами технологічного устаткування)
-                    Електротехнічні пристрої
4.18.00 Клас наслідків (відповідальності) об`єктів будівництва:
-                    клас ССЗ - значні наслідки (V категорія складності)
-                    клас СС2 - середні наслідки (IV категорія складності)
4.19.00 Умови будівництва:
-                    звичайні
5.00.00 МОНТАЖ ІНЖЕНЕРНИХ МЕРЕЖ
5.01.00 Монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання 
5.01.07 Електропостачання, електрообладнання і електроосвітлення
5.01.08 Автоматизації і контрольно-вимірювальних приладів
5.02.00 Монтаж зовнішніх інженерних мереж, систем, споруд, приладів і засобів вимірювання
5.02.06 Електропостачання, електроосвітлення
5.02.08 Клас наслідків (відповідальності) інженерних мереж, систем, споруд:
-                    клас ССЗ- значні наслідки (V категорія складності)
-                    клас СС2 - середні наслідки (IV категорія складності)
Суд зазначає, що на час видачі позивачу ліцензії діяв наказ Мінрегіонбуду від 30.06.2016 №188, який згодом   на підставі наказу Мінрегіонбуду від 27.01.2009 №47 втратив чинність.
При цьому, 15 квітня 2016 року набрали чинності Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256.
Пунктом 1 Ліцензійних умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 визначено, що ліцензійні умови встановлюють вичерпний перелік організаційних, кадрових, технологічних і спеціальних вимог до провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, що обов`язкові для виконання ліцензіатом, а також вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.
Пункт 2 Ліцензійних умов передбачає, що господарська діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, підлягає ліцензуванню за переліком видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - перелік робіт). 
Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №256 затверджено перелік видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, які підлягають ліцензуванню.
Отже, правовідносини, які на час отримання позивачем ліцензії регулювалися наказом Мінрегіонбуду від 27.01.2009 №47, який втратив чинність на підставі наказу Мінрегіонбуду від 30.06.2016 №188,   вже з 15.04.2019 стали регулюватися постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256. Вказаною постановою затверджено без зміни назви такого виду робіт із провадження господарської діяльності з будівництва вказаних об 'єктів, які має право виконувати позивач, проте, з іншими класифікаційними кодами, що не заперечується контролюючим органом.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно змісту Ліцензійних умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256, останнім не визначено порядок для врегулювання суб`єктом господарювання таких обставин, як приведення у відповідність кодів видів робіт даним Ліцензійним умовам у ліцензіях, виданих на підставі наказу Мінрегіонбуду від 27.01.2009 №47, строк дії яких ще не сплинув, за умови відсутності змін видів робіт суб`єктом господарювання.
Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що контролюючим органом після набрання чинності Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 здійснювалась перевірка господарської діяльності з будівництва позивача, проте будь - яких порушень  щодо Ліцензійних умов не було встановлено. 
Враховуючи вказане, а також те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 256 не визначено порядок приведення у відповідність кодів видів робіт, які підлягають ліцензуванню, визначених у раніше виданій ліцензії, термін дії якої не сплинув,   без видачі нової, з урахуванням відсутності змін у переліку видів робіт, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що визначені контролюючим органом вимоги про усунення виявлених порушень у приписі без визначення способу їх усунення унеможливлює виконання такого припису, відтак, такий припис є необґрунтованим та безпідставним.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 21.03.2019 № 19/42/4, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, враховуючи те, що на законодавчому рівні відсутній спосіб для виконання припису контролюючого органу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про  наявність правових підстав для визнання протиправним наказу від 07 серпня 2019 року № 872 щодо призначення позапланової перевірки позивача.
Щодо позовних вимог в частині скасування наказу від 07 серпня 2019 року № 872 щодо призначення позапланової перевірки позивача, суд зазначає, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вказаний наказ на час розгляду даної справи вже є реалізованим.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 20.08.2019 №47-Л про анулювання    ліцензії № НОМЕР_1 , виданої ТОВ "Харківпроменерго", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається з виданої ліцензії позивача, строк дії ліцензії - по 04.04.2021.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Згідно змісту поняття "майно" в розумінні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, зокрема, «правомірні очікування»/«законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (рішення ЄСПЛ у справі «Пайн Белі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 р. заява № 12742/87) та інше «майно», що «становить економічну цінність», зокрема, необхідні для здійснення підприємницької діяльності дозволи чи ліцензії (рішення ЄСПЛ у справі «"Тре Тракторер Актіболаг" проти Швеції» від 7 липня 1989 року, серія А, № 159).
Таким чином в даному випадку, в порушення положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції,   відповідачем   неправомірно, до спливу строку дії ліцензії позивача, наказом від 20.08.2019 №47-Л було анульовано позивачу ліцензію.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 20.08.2019 №47-Л про анулювання ліцензії №2013027508, виданої ТОВ "Харківпроменерго", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, позов ТОВ "Харківпроменерго" про визнання протиправними та скасування припису і постанови, підлягає частковому задоволенню.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року по справі  520/7004/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року по справі № 520/7004/19  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.А. Калиновський	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  05.03.2020 року