Ухвала
Іменем України
 
15 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 280/1645/15-ц
провадження № 61-6018ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень попередніх інстанцій
 
У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
 
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року провадження у справі закрито.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі. 
 
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 лютого 
2018 року в частині закриття провадження у справі про стягнення з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2006 року за період з 27 вересня 2006 року по 
04 лютого 2013 року в сумі 7 172,03 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 641,80 дол. США, заборгованості за відсотками 4 258,79 дол. США, заборгованості за комісією - 271,44 дол. США залишено без змін. В іншій частині ухвалу скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.
 
Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк») задоволено частково. Постанову апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова Верховного суду мотивована тим, що апеляційний суд у порушення вимог статті 367 ЦПК України не звернув увагу на те, що предметом апеляційного перегляду була ухвала суду про закриття провадження у справі, яку він не перевірив на предмет законності, а ухвалив нову постанову по суті позовних вимог, вдавшись до дослідження обставин справи з урахуванням заявлених вимог та періоду нарахування позивачем кредитної заборгованості, тим самим перебрав на себе повноваження суду першої інстанції.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально - правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Склад учасників, у справі, яка переглядається та у справі 
№ 202/21023/13 не є тотожним. Крім того, різними є періоди та суми нарахованої заборгованості.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2020 року касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху, надано заявнику строк до 
18 травня 2020 року для подання касаційної скарги у новій редакції відповідно до вимог пунктів 4, 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у новій редакції, у якій він просив скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмінність позовних вимог у цій справі та у справі 202/21023/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , належним чином не перевірив наявних у матеріалах справи доказів та не урахував висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 495/615/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі 
№ 760/19197/14-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 639/6984/14-ц у подібних правовідносинах.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
 
Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
 
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, грунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
 
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18. 
 
Установивши, що позовні вимоги у даній справі, не є тотожними з позовними вимогами у справі № 202/21023/13-ц, оскільки склад учасників та предмет спору відрізняються, апеляційний суд відповідно до наданих йому процесуальним законом повноважень, дійшов обгрунтованого висновку про те, що місцевий суд помилково закрив провадження у справі, та скасував ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
 
Посилання заявника на не врахування правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 495/615/15-ц, від 
26 червня 2019 року у справі № 760/19197/14-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 639/6984/14-ц є необгрунтованими, з огляду на встановлені різні фактичні обставини у зазначених справах.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи наведене, постанова Житомирського апеляційного суду від 
04 березня 2020 року ухвалена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18 та 05 лютого 2020 року у даній справі. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак