ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 215/389/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (суддя Боженко Н.В.) по справі №215/389/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах матері ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
          
         ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в інтересах матері ОСОБА_2 , в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду заяви від 20.12.2018 року вх. 180 згідно порядку         ст. 18, 19 ЗУ "Про звернення громадян", ч. 1, 2, 8 ст. 11 Закону України "Про державну службу" і принципів ст. 3, 19 ч. 2 ст. 28 Конституції України;
- зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Криворізької міської ради протягом 15-ти днів вжити заходи індивідуальним актом для забезпечення права особи з інвалідністю на попередження за можливістю страждань і болю ст. 3, ч. 2 ст. 28 Конституції України та надати зазначені документи згідно заяви від 20.12.2018 року;
- захистити право ОСОБА_1 звернутись за захистом  прав та інтересів немічних батьків як їх законний представник, без спеціальних на те повноважень, зобов`язанням Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" Криворізької міської ради скласти індивідуальний акт для забезпечення особи з інвалідністю ОСОБА_2 , як ОНКО хворої людини, безкоштовними медикаментами за усіма надаваємими рецептами на ліки для лікувально-профілактичних заходів, шляхом їх визнання окремим пунктом рішення.
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених п.3 ч.4 ст.169 КАС України.
          Ухвала суду мотивована тим, що заявлений ОСОБА_1 позов стосується прав та обов`язків його матері - ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б свідчили про наявність у останнього повноважень щодо захисту прав та інтересів його матері.
          З цих підстав судом зроблено висновок про те, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для її повернення  з огляду на положення п.3 ч.4 ст.169 КАС України.
          Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої інстанції, постановивши оскаржену ухвалу, фактично позбавив права позивач на розгляд його справи в адміністративному суді. Вказує на те, що за положеннями частини 5 статті 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. Скаржник також посилається на положення статті 51 Конституції України, згідно якої повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків, та приписи статті 172 Кодексу про шлюб та сім`ю, за якими повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, непомічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.
          Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно із положеннями п. 3 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства  України, на яку послався у спірному випадку суд першої інстанції, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов підписано особою, яка не має права її підписувати.
Вирішуючи питання щодо повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подано позов в інтересах своєї матері, але до позову не долучив доказів, які б підтверджували його повноваження щодо захисту у судовому порядку прав та інтересів його матері.
Тобто суд першої інстанції не ставив під сумнів те, що ОСОБА_2 є матерю ОСОБА_1 .
В той же час судом першої інстанції, повертаючи позов з підстав, передбачених п. 3 ч. 4 ст.169 КАС України, не з`ясував дійсного процесуального статусу ОСОБА_1 у цій справі.
          Відповідно до частини 1 статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
           Частиною 1 статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
          Відповідно до частини 2 статті 56 КАС України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. 
          Згідно частини 2 статті 172 Сімейного кодексу України, на яку посилається ОСОБА_1 , повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.
          Отже, у спірному випадку ОСОБА_1 міг звертатися до суду із цим позовом без спеціальних на те повноважень в інтересах своєї матері, яка, як вбачається із заявленого позову, є інвалідом та непрацездатною особою.
Якщо у суду першої інстанції виникають сумніви щодо родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або щодо стану ОСОБА_2 , то суд не позбавлений процесуальної можливості витребувати такі докази від позивача.
Таким чином, оскаржену ухвалу про повернення позову не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року по справі №215/389/19 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
          
           Повне судове рішення складено 19.03.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк