ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року	Львів	Справа № 140/3046/19 пров. № А/857/1203/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                    Довгополова О.М., Ільчишин Н.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (суддя – Дмитрук В.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №140/3046/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), 
про визнання протиправним та скасування наказу, 

          встановив:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), в якому просив визнати протиправним та скасувати пункту 2 Наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №493 від 12.08.2019р. «Про результати службового розслідування» щодо притягнення до матеріальної відповідальності в повному розмірі шкоди заподіяної державі командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 .. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493 «Про результати службового розслідування». 
З цим рішенням суду першої інстанції від 02.12.2019 року не погодився відповідач Військова частина НОМЕР_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків обставинам справи, тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що наказ командира військової частини НОМЕР_3 №99 від 23.05.2019 року «Про результати проведення службового розслідування щодо недоотримання фінансових ресурсів внаслідок укладення військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання» містив лише вказівку на притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» та зобов`язання в термін до 30.11.2019р. висадити на території військової частини НОМЕР_2 дерева промислової породи в кількості 350 штук саджанців, однак жодних рішень щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, в тому числі майора ОСОБА_1 , Наказ №99 від 23.05.2019 року не містив. Звертає увагу апелянт на те, що оскільки військові частини НОМЕР_3 та НОМЕР_2 входять до складу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командувачем військ, після опрацювання результатів службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_3 , згідно вимог п.17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. пост. ВР України від 23.06.1995р. №243/95-ВР, призначено повторне розслідування, за результатами якого видано оскаржуваний в частині наказ №439 від 12.08.2019р., який забезпечує належний порядок відшкодування шкоди завданої державі. Тому вважає апелянт, що дату видачі зазначеного наказу слід вважати початковою для відліку строків, встановлених Положенням №243/95-ВР для притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.12.2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.10.2016 року між військовою частиною НОМЕР_2 в особі командира ОСОБА_1 (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Підрядник) укладено Договір №15 на надання послуг по видаленню небезпечних та аварійних дерев, відповідно до якого Підрядник зобов`язувався власними силами та за рахунок власних коштів надати послуги по видаленню небезпечних та аварійних дерев, які створюють аварійну ситуацію в межах ВЧ НОМЕР_2 у відповідності до вимог матеріально-грошової оцінки лісосіки та ордера на право виконання робіт. Згідно з п.3.2 Договору вся деревина отримана в результаті заготівлі переходить у власність Підрядника згідно акту виконаних робіт в зв`язку з тим, що Замовник не проводить оплату наданих Підрядником послуг (а.с. 18-19). 
Також встановлено, що в період з 28.01.2019р. по 22.02.2019р. було проведено аудит відповідності та фінансовий аудит військової частини НОМЕР_2 за період з 01.06.2015р. по 31.12.2018р., за результатами якого складено Аудиторський звіт від 19.03.2019р. №234/5/5 (а.с. 20-22). 
Зі змісту вказаного Аудиторського звіту від 19.03.2019р. видно, що проведеним фахівцями дослідженням питань законності та ефективності зрізання (видалення) на території військової частини НОМЕР_2 зелених насаджень (дерев) встановлено: кількість зрізаних дерев – 341 дерево, в тому числі 160 тополь та 181 акація; об`єм деревини склав 568 м3 дров`яної породи; орієнтовна вартість – 324340 грн., в тому числі: 198250 грн. за акації та 126240 грн. за тополі. 
Крім того, зазначено, що за бухгалтерським обліком військової частини вартість дерев складає 150 грн. (тополі 160 шт.– 68 грн. та акації 181 шт. – 82 грн.). Тобто військовою частиною внаслідок не проведення переоцінки активів (тополь та акацій) відповідно до вимог п.п. 3, 4 розділу ІІІ Стандарту бухгалтерського обліку, внаслідок чого допущено заниження в обліку активів орієнтовно на суму 324340 грн.. Орієнтовна вартість робіт із зрізання дерев складає 168360 грн., згідно кошторису наданого ФОП ОСОБА_2 .. Таким чином, недоотримання фінансових ресурсів в результаті реалізації невигідного для військової частини НОМЕР_2 договору №15 від 31.10.2016 р. складає 156130 грн.. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (яка є органом управління військової частини НОМЕР_2 ) від 23.05.2019р. №99 «Про результати проведення службового розслідування щодо недоотримання фінансових ресурсів внаслідок укладання військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання» наказано, зокрема, за порушення вимоги ч.6 ст.45 Бюджетного кодексу, постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 №749 та вимог наказу Міністра оборони України №440 від 17.08.2017 «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», на майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення – «сувору догану», а також зобов`язати його в термін до 30.11.2019р. висадити на території військової частини НОМЕР_2 дерева промислової породи в кількості 350 штук саджанців (а.с. 8). 
Зі змісту цього Наказу від 23.05.2019р. №99 видно, що його винесено, зокрема, згідно наказу командира військової частини від 15.04.2019 року №161 «Про результати проведення службового розслідування щодо недоотримання фінансових ресурсів внаслідок укладення військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання» та актом проведення службового розслідування по факту недоотримання фінансових ресурсів внаслідок укладення військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання. 
Також встановлено, що відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.06.2019р. №367 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування за фактом заподіяння державі матеріальної шкоди, а також з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, встановлення ступеня вини посадових осіб, дії чи бездіяльність яких призвели до появи збитків та невжиття заходів щодо їх відшкодування у військовій частині НОМЕР_2 , результати якого затверджено Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493 (а.с. 9-17). 
Пунктом 2 вказаного Наказу від 12.08.2019р. №493 «Про результати службового розслідування» наказано за порушення вимог статей 11, 16 розділу 1 та статті 59 розділу 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 4, 5 розділу VI Стандарту 121 «Основні засоби», пункту 3.1.1 Положення про військове (корабельне) господарство, що призвело до недоотримання військовою частиною коштів в сумі 156130 грн. та в порядку, визначеному підпунктом 3.1.1 пункту 3 Положення про військове (корабельне) господарство, пунктом 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, притягнути до матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди заподіяної державі командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 (з розрахунку віднесених на нього стягнень у сумі 156130 грн. та часткового відшкодування збитків за рахунок притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності за цим же фактом техніка озброєння військової частини НОМЕР_2 прапорщика ОСОБА_3 на суму 6104 грн. 50 коп.). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, а саме, визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493 «Про результати службового розслідування», виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що питання притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності, в тому числі повної, на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995р. №243/95-ВР (далі – Положення №243/95). 
Відповідно до п.13 Положення №243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. 
Розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України (п.16 Положення №243/95-ВР). 
Відповідно до п.17 Положення №243/95-ВР, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми. 
Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності (п.18 Положення №243/95-ВР). 
Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (п.19 Положення №243/95-ВР). 
Пунктом 21 Положення №243/95-ВР передбачено, що у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обгрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. 
До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових  книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. 
Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової  частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди. 
Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини (п.22 Положення №243/95-ВР). 
Відповідно до п.23 Положення №243/95-ВР, командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. 
У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин. 
Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил країни. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду. 
Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). 
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. 
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані. 
Так, наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» (далі – Порядок №608 ). 
Пунктом 7 розділу І Порядку №608 передбачено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». 
Службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду (п.2 розділу ІІ Порядку №608). 
Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №608, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). 
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування. 
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п.1 розділу V Порядку №608). 
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п.2, п.3 розділу V Порядку №608)). 
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п.4 розділу V Порядку №608). 
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п.5 розділу V Порядку №608). 
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п.6 розділу V Порядку №608). 
У разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення (п.7 розділу V Порядку №608). 
Так, судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що у Наказі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493 зазначено, що враховуючи, що військова частина НОМЕР_2 підпорядкована військовій частині НОМЕР_3 , а порушення виявлене аудиторами, пов`язане з діяльністю командира військової частини НОМЕР_2 , рекомендація щодо прийняття рішення за збитками, нанесеними державі, була винесена аудиторами безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_3 та передбачала наступне: «провести службове розслідування щодо недоотримання фінансових ресурсів на суму 156130 грн. внаслідок укладання військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання, який не передбачав проведення розрахунків на користь військової частини НОМЕР_2 за зрізану на території частини деревину та прийняти управлінські рішення». 
На виконання рекомендацій аудиторів та після усної доповіді ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_3 наказом від 15.04.2019р. №161 було призначено службове розслідування, яке завершене 22.05.2019р. затвердженням Акту службового розслідування №3/29/856. 
Так, службовим розслідуванням, проведеним комісією військової частини НОМЕР_3 було встановлено, що висновки аудиторів не оскаржувалися, матеріали аудиторського дослідження встановленим порядком не коментувалися, відтак комісія дійшла висновку, що алгоритм відшкодування збитків, нанесених державі у вигляді недоотримання нею доходів, для командування військової частини НОМЕР_2 був сформульований чітко і зрозуміло. При цьому, суму порушень – 156130 грн. було занесено до Книги обліку нестач військової частини НОМЕР_2 та відображено в Розділі І (Облік порушень), особовий рахунок за видом порушень – 1) недоотримання ресурсів. 
Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що службовим розслідуванням, яке було проведене на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2019р. було підтверджено факт порушення посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , відповідальними за ведення військового господарства, норм чинного законодавства України, що призвело до нанесення державі збитків в сумі 156130 грн. (а.с. 12 – зворот). 
Також, як уже зазначалось вище, наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 23.05.2019р. №99 містив вказівку на притягнення командира військової частини НОМЕР_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» та зобов`язання в термін до 30.11.2019р. висадити на території військової частини НОМЕР_2 дерева промислової породи в кількості 350 штук саджанців. При цьому, жодних рішень щодо притягнення винних осіб, в тому числі майора ОСОБА_1 , до матеріальної відповідальності, обмеженої, повної чи підвищеної, цей наказ не містив. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив та врахував, що завершенням розслідування про причини, розмір шкоди та винних осіб, слід вважати наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 23.05.2019р. №99 «Про результати проведення службового розслідування щодо недоотримання фінансових ресурсів внаслідок укладання військовою частиною НОМЕР_2 договору із суб`єктом господарювання». 
При цьому, проведення повторного службового розслідування на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.06.2019р. №367 «Про призначення службового розслідування» могло мати своїм наслідком виключно висновки щодо правомірності дій посадових осіб як військової частини НОМЕР_2 , так і військової частини НОМЕР_3 у випадку неналежного проведення первісного службового розслідування комісією військової частини НОМЕР_3 та притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності на підставі вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. 
З цього приводу, судом першої інстанції також вірно зазначено, що питання притягнення до матеріальної відповідальності не могло бути вирішене шляхом проведення повторного службового розслідування, оскільки прямо суперечить вимогам п.23 Положення №243/95-ВР, відповідно до якого у разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності шляхом видачі оскаржуваного наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493 (пункт 2) є неналежним способом відшкодування шкоди заподіяної державі. 

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.08.2019р. №493. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                   постановив: 

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року в адміністративній справі №140/3046/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») про визнання протиправним та скасування наказу – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Н. В. Ільчишин